Дата документу 03.03.2026	Справа № 554/19046/25	
 	Провадження № 2/554/1544/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року     м. Полтава
Шевченківського районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №71651943 та договором позики №8312134 у розмірі 8 174,05 грн., а також витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. і судового збору в сумі 2 422,40 грн. 
Позов мотивований тим, що 24.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71651943, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 000,00 грн. строком на 21 днів (з 24.06.2025 по 14.07.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 0% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71651943 від 24.06.2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 1 000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система».
Враховуючи наведене вище, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором – виконав, а відповідач порушив обумовлені в договорі строки повернення кредиту, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 3 210,00 грн., зокрема: 1 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 0.00 грн. – сума заборгованості за комісією; 2 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
30.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №8312134, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 300,00 грн., строком на 364 днів (з 30.06.2025 по 28.06.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 224,25 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 65 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8312134 від 30.06.2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 1 300,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система». 
Враховуючи наведене вище, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором – виконав, а відповідач порушив обумовлені в договорі строки повернення кредиту, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 4 964,05 грн., зокрема: 1 300,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 839,80 грн. – сума заборгованості за процентами; 224.25 грн. – сума заборгованості за комісією; 2 600,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
У подальшому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вказаними вище кредитними договорами.
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року – кредитодавець/клієнт відступив Фактору/позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 71651943 від 24.06.2025 року в сумі 3 210,00 грн. з яких 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 210,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0.00 грн. - сума заборгованості за комісією, 2 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року – кредитодавець/клієнт відступив Фактору/позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8312134 від 30.06.2025 року в сумі 4 964,05 грн. з яких 1 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 839,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 224.25 грн. - сума заборгованості за комісією, 2 600,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Отже, враховуючи наведене вище право вимоги за кредитним договором №71651943 від 24.06.2025 року та №8312134 від 30.06.2025 року належить позивачу. 
На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
29.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Шиян В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить частково задовольнити позов, відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею/неустойкою в сумі 2 000 грн. за договором №71651943 та в сумі 2600 грн. за договором №8312134; частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення судового збору. Визнає позовні вимоги на суму 1 363,33 грн., що становить 43,72% суми, яка підлягає стягненню (2422,40-43,72% = 1363,33); просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, визнає позовні вимоги на суму 2 000 грн. 
Зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором позики №71651943 заборгованість в розмірі 3 210,00 грн., з яких:1 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;210,00 грн. – сума заборгованості за процентами;0.00 грн. – сума заборгованості за комісією;2 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою;0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстроковекористування.
За Договором позики №8312134 заборгованість в розмірі 4 964,05 грн., з яких: 1 300,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 839,80 грн. – сума заборгованості за процентами; 224.25 грн. – сума заборгованості за комісією; 2 600,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення заборгованості за пенею/неустойкою в сумі 2000 грн. за договором №71651943 та 2600 грн. за договором №8312134 суми є незаконною.
Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що ця справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав. Тому, вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірна з виконаною адвокатом роботою у цій справі – становить 2000,00 грн. (а.с.46-48).
04.02.2026 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник просить зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором позики №71651943 в розмірі 1 210,00 грн., з яких: 1 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 0.00 грн. – сума заборгованості за комісією; 0 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором позики №8312134 в розмірі 2 364,05 грн., з яких: 1 300,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 839,80 грн. – сума заборгованості за процентами; 224,25 грн. – сума заборгованості за комісією; 0 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
05.02.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Шиян В.О. надійшли заперечення, в яких представник просить частково задовольнити вимоги позивача, викладені в заяві про зменшення позовних вимог, та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії в сумі 224,25 грн. за договором №8312134 від 30.06.2025 року; зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн.
Зазначає, що вони заперечують щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 224,25 грн. за договором № 8312134 від 30.06.2025 року, виходячи з того, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Проспоживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредиткредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядкута на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляєйому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту,повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодопогашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, якісплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплатитаких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншуінформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, атакож договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (а.с.52-55).
Ухвалою суду від 03.03.2026 року клопотання сторони позивача про витребування доказів залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 03.03.2026 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позикив частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкоюв сумі 4 600 гривень закрито.
Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.
Відповідач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71651943, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 000,00 грн. строком на 21 днів (з 24.06.2025 по 14.07.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 0% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника (а.с.12-зворот-16).
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором – виконав, а відповідач порушив обумовлені в договорі строки повернення кредиту, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 1 210,00 грн., зокрема: 1000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 0.00 грн. – сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
30.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №8312134, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 300,00 грн. строком на 364 днів (з 30.06.2025 по 28.06.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 224,25 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 65 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника (а.с.18-зворот- 22).
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором – виконав, а відповідач порушив обумовлені в договорі строки повернення кредиту, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 2 364,05 грн., зокрема: 1300,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 839,80 грн. – сума заборгованості за процентами; 224.25 грн. – сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а саме, отримавши кредитні кошти.
Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за вказаними вище кредитними договорами (а.с.23-зворот-25).
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року – кредитодавець/клієнт відступив Фактору/позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 71651943 від 24.06.2025 року в сумі 3 210,00 грн., з яких 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 210,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0.00 грн. - сума заборгованості за комісією, 2 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року – кредитодавець/клієнт відступив Фактору/позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8312134 від 30.06.2025 року в сумі 4 964,05 грн., з яких 1 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 839,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 224.25 грн. - сума заборгованості за комісією, 2 600,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За положеннями ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Таким чином, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. В подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет».
У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що договори позики №71651943 від 24.06.2025 та №8312134 від 30.06.2025 року укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України "Про захист прав споживачів"; порядок надання та повнота наданої інформації відповідає вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за договорами позики отримані, але в порядку та на умовах договорів не повернуті, розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано.
Згідно з вимогами ч.1 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 224,25 грн., суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2023 року № 204/224/21.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики від 24.06.2025 року в розмірі 1210,00 грн., зокрема: 1 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 0.00 грн. – сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування та за договором позики від 30.06.2025 року в розмірі 2 139,08 грн., зокрема: 1 300,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 839,80 грн. – сума заборгованості за процентами; 0 грн. – сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн., суд приймає до уваги наступне.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із цим, у частині 3 статті 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Виходячи з визначених у частині 3 статті 137 ЦПК України критеріїв, суд зазначає, що розмір гонорару адвоката позивача свідчить про необґрунтованість та непропорційність цих витрат до предмета спору.
Отже, суд при розподілі витрат на професійну правничу допомогу враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 1 500 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 3 574,05 грн. Судом стягнуто 3 349,8 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 93,73%. За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,52 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 526, 610, 611, 625, 634, 639, 1049, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, заборгованість за договором позики №71651943 у розмірі 1210,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, заборгованість за договором позики №8312134 у розмірі 2 139,8 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2270,52 гривень та 1 500,00 гривень витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя         А.М.Чуванова