Справа180/552/26
1-кп/180/112/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 р. 

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене 20.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026046330000017, за яким
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, неодружений, із вищою освітою, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2026 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєї співмешканкою – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її неповнолітньою донькою – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились за місцем спільного мешкання у будинку АДРЕСА_2 .
У цей же час та місці у ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_5 виник конфлікт, викликаний тим, що остання хотіла йти з будинку гуляти, однак ОСОБА_3 цього їй не дозволив. Після чого неповнолітня ОСОБА_5 почала ображати ОСОБА_3 нецензурними словами та намагатись вийти з будинку. 
Під час конфлікту між неповнолітньою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у останнього раптово виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_3 перебуває у сімейних відносинах.
Реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_5 , ОСОБА_3 19.02.2026 приблизно о 17 годині 10 хвилин, перебуваючи у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті конфліктної ситуації, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», розуміючи, що ОСОБА_5 являється неповнолітньою, та він перебуває з нею у сімейних відносинах, у момент, коли остання перебувала у положенні лежачи животом на дивані, сів на ОСОБА_5 у області двох стегон ззаду, при цьому остання повернула тулуб та голову у праву сторону та дивилась на ОСОБА_3 , наніс приблизно п`ять ударів кулаком правої руки у праву частину обличчя неповнолітньої ОСОБА_5 .
Після чого мати неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 – ОСОБА_4 відтягнула ОСОБА_3 від неповнолітньої ОСОБА_5 , чим припинила протиправні дії ОСОБА_3 по відношенню до її доньки.
Після чого конфліктна ситуація між ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_5 продовжувалась, при цьому вони ображали один одного нецензурними словами.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_5 , ОСОБА_3 19.02.2026 приблизно о 17 годині 15 хвилин, перебуваючи у кухні будинку АДРЕСА_2 , взяв у праву руку кухонний ніж чорного кольору з написом «Koch`sshmiede» з секції для кухонного приладдя сушарки для посуду, пройшов до спальної кімнати, де у цей час перебувала ОСОБА_5 у положенні лежачи животом на дивані та наніс останній один удар раніше вказаним кухонним ножом по правому стегну ззаду. Після чого, ОСОБА_3 вийшов із спальної кімнати та будинку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 41 – Е від 24.02.2026, в результаті умисних дій ОСОБА_3 неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в правій виличній області, садна обличчя, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 за № 6, а також тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поверхневого поранення правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 за № 6.
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України – як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 із заявою, в якій беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник – адвокат ОСОБА_7 .
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_4 також надали прокурору відповідні заяви про те, що не заперечують проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні. 
З урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілої та її законного представника, прокурор звернулася до суду з обвинувальним актом, в якому клопотала про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи те, що вимоги КПК України виконано, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає встановленою та доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та кваліфікує його дії як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має місце реєстрації та місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні батька похилого віку, який потребує постійного догляду. Також, обвинувачений вину свою під час досудового розслідування визнав, надав зізнавальні показання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.
Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлені.
Процесуальні витрати на залучення експертів, речові докази відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п.1, п.3 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи:
1) заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 ;
3) заборонити наближатися до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 проживє, а також до місця її навчання – ВСП «Марганецький фаховий коледж НТУ «ДП».
Обмежувальні заходи встановлюються строком на 2 (два) місяці.
Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1