Справа № 203/8896/25
Провадження № 2/357/3402/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року від представника ТОВ «Факторинг Партнерс» до Центрального районного суду міста Дніпра надійшов вищевказаний позов, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за договором № 3377376 від 29.12.2021 у розмірі 52 680 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
В обґрунтування позову вказано, що 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 3377376 про надання кредитних коштів, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. На підставі договору факторингу, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс», останньому за плату передано право вимоги до відповідача.
На підставі ухвали судді Центрального районного суду міста Дніпра від 22.12.2025 справа надійшла за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 
09.02.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 08.04.2026.
У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи за його відсутності.
23.02.2026 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Борусевича С.Й., надійшов відзив, в обґрунтування якого вказано про часткове визнання позову, а саме тіла кредиту в розмірі 20 000 грн. В решті зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та учасником бойових дій, який брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у зв`язку з чим на нього розповсюджуються гарантії, соціальний та правовий захист визначенні положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№2011-ХІІ) та відповідно до пункту 15 статті 14 цього Закону, йому не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, проценти та комісії за користування кредитом.
02.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про нарахування відсотків відповідно до умов договору через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Вказано про завищення розміру витрат на правничу допомогу представника відповідача. Просить задовольнити позов в повному обсязі, відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити їх.
06.03.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив з додатковими обґрунтуваннями позиції сторони відповідача.
16.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення, в якій вказано, що до відповідача не може бути застосовано пільги, встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо списання відсотків за кредитним договором, оскільки їх нарахування було здійснено до 24.02.2022, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, та до моменту мобілізації відповідача. Просить задовольнити позов в повному обсязі.
23.03.2026 представник відповідача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких вказує про те, що відповідач отримав посвідчення учасника бойових дій ще у 2020 році. Участь ОСОБА_1 у бойових діях у 2022 році є лише продовженням його військової служби. 
31.03.2026 представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі з підтриманням попередньої позиції. 
08.04.2026 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача з проханням розглядати справу без його участі, просить позов задовольнити.
08.04.2026 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача з проханням розглядати справу за його відсутності, просить відмовити в позові.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3377376, шляхом підписання Анкети-заяви на кредит.
Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 20 000 грн на 30 днів з кінцевим терміном повернення 28.01.2022, комісія за договором становить 1 400 грн, проценти за користування кредитом: 5 280 грн, що нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики), загальна вартість кредиту становить 28 900 грн за умови дотримання строків повернення коштів.
Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 1868025894 від 29.12.2021, на карту НОМЕР_1 *39 перераховано 20 000 грн з призначенням платежу: «Кошти згідно договору 3377376».
Від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, з урахуванням акту прийому-передачі реєстру боржників та реєстру боржників, перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № 3377376.
В матеріалах справи містяться також паспорт споживчого кредиту № 3377376, довідка про ідентифікацію клієнта, відомість про щоденні нарахування та погашення, розрахунок заборгованості.
Стороною відповідача надано суду довідку в/ч НОМЕР_2 № 82/1228 від 22.03.2024 (форма 6), відповідно до якої матрос ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обіймає посаду телефоніст-лінійний наглядач відділення зв`язку роти морської піхоти батальйону морської піхоти в/ч НОМЕР_2 , дійсно в період з 24.02.2022 по 11.05.2022, з 06.08.2022 по 07.08.2022, з 08.09.2022 по 12.09.2022, з 16.10.2022 по 17.10.2022, з 18.11.2022 по 22.11.2022, з 29.06.2023 по 18.07.2023, з 30.07.2023 по 27.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Максимівна, н.п. Новоукраїнка, н.п. Шевченково, н.п. Успенівка Донецької області.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 02.01.2020, ОСОБА_1 має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
В матеріалах справи також міститься військовий квиток відповідача серії НОМЕР_4 , відповідно до розділу 17 якого, ОСОБА_1 проходить військову службу з 28.02.2019.
Представником відповідача надано копію рішень суду від 22.05.2024 у справі № 357/12138/23, від 10.03.2025 у справі № 357/2032/24, від 26.05.2025 у справі № 357/2094/25 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у справах про стягнення кредитної заборгованості.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що первісний позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками та комісією за користування кредитом.
Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитним договором № 3377376 у розмірі 52 680 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість по кредиту; 31 280 грн - заборгованість по відсоткам; 1 400 грн - комісія.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» та умови договору передбачають право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, тому в цій частині позов слід задовольнити.
Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, яка діяла станом на 29.12.2021), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачу проценти за користування кредитом не повинні нараховуватися, оскільки під час дії в Україні особливого періоду він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема з 28.02.2019 по 2023 рік.
Пільга, передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розповсюджується не лише на період перебування пільговика безпосередньо в зоні проведення таких заходів, а на весь період дії в Україні особливого періоду. Оскільки відповідно до вказаної вище норми пільга діє з початку і до моменту закінчення особливого періоду, який в Україні розпочався у березні 2014 року після оголошення часткової мобілізації і триває по теперішній час.
Крім цього, за умовами договору № 3377376 відповідачу кредит надавався строком на 30 днів з 29.12.2021, при цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та комісії, що виникли внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем, в решті позову слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 983,98 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем у розмірі 16 000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО; заявка на надання юридичної допомоги № 420 від 01.10.2025; витяг з акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
Так, із витягу з акту № 21 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації - 4 000 грн (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12 000 грн (4 год.).
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Відповідач вважає, що вказані витрати є завищеними та заявив про їх зменшення.
Дійсно, суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів (позовної заяви) по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу для їх вивчення.
Відтак, витрати позивача на загальну суму 16 000 грн не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, а також часткового задоволення позову, суд дійшов висновку і про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу на суму 2 000 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, а також кількість подібних позовів в провадженні суду.
Вказана до стягнення сума відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, є доцільною та справедливою в межах цієї справи.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 3377376 від 29.12.2021 у розмірі 21 400 грн, судовий збір у розмірі 983,98 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
В іншій частині позову - відмовити. 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адреса: вул. Ґеройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ: 42640371.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду з дня підписання рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя 	А. Ю. Цуранов