Справа № 351/1533/25
Номер провадження №1-кп/351/104/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження № 62025140150000275, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, українця, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні "молодший сержант", раніше не судимого, 
обвинуваченогоза ч.5 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.
Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» обвинувачений ОСОБА_4 01.03.2022р. призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України та прийнятий на службу до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Надалі, відповідно до наказу № 103 від 12.04.2024 сержант ОСОБА_6 призначений на посаду головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов?язком громадян України.
Проходячи військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачас надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Про введення в дію воєнного стану молодшому сержанту ОСОБА_7 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.
Однак, сержант ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, 07.02.2025 самовільно залишив розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза його розташуванням до 27.08.2025, цим самим проводив службовий час на власний розсуд не пов?язуючи його із проходженням військової служби.
27.08.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено сержанта ОСОБА_8 , після чого доставлено до органу досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що в листопаді 2024р. на блокпосту він зустрів начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 , де у них виник конфлікт. Після чого його почали постійно ставити в наряд. Потім у нього був конфлікт із керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 . Вказав, що коли був хворий, то відмовився від наряду. 17.01.2025р. він перебував у м. Івано-Франківську. Вночі 25.01.2025р. йому стало відомо про Наказ командуючого про його переміщення в іншу ВЧ, який він не виконав, оскільки був ознайомлений запізно. Тому, 26.01.2025р. він пішов додому, потім знову поїхав до м. Івано-Франківськ. У зв`язку з чим його було виключено зі складу військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 та всіх видів забезпечення. Спілкувався із слідчим, якому надав свої характеризуючі дані. З 27.01.2025р. по 07.02.2025р. він перебував вдома, скільки його зняли з утримання. Також, з 07.02.2025р. по 27.08.2025р. він перебував вдома. Зазначив, що звертався до підполковника ОСОБА_11 про вирішення його ситуації, однак це не допомогло.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується показаннями свідків, протоколами слідчих та процесуальних дій та іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження у частині обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, виходячи з наступного.
Із витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 62025140150000275, вбачається, що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_6 сержант ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 , який 07.02.2025р. самовільно залишив розташування військової частини та місцезнаходження його невідоме. 
Із Акту службового розслідування від 16.02.2025р. вбачається, що 07.02.2025р. під час перевірки особового складу 1-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 була виявлена відсутність військовослужбовця головного сержанта-командира 1-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 сержанта ОСОБА_4 .. Згідно з доповіддю ТВО командира взводу сержант ОСОБА_4 07.02.2025р. близько 07.00 год. самовільно залишив місце постійної дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 . Сержант ОСОБА_4 не повернувся в розташування підрозділу та не виконує службові обов`язки по теперішній час.
Із Витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 99 від 07.02.2025р. вбачається, що призначено службове розслідування по самовільному залишенню частини сержантом ОСОБА_4 ..
Із Доповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.02.2025р. слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 про факт недбалого ставлення до військової служби військовослужбовця головного сержанта командира першого відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) сержанта ОСОБА_4 .
Із довідки військово-лікарської комісії від 08.07.2024р. слідує, що сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 призваний у Збройні Сили України з березня 2022р. ІНФОРМАЦІЯ_10 . Висновок: придатний до військової служби.
Із Витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.04.2024 № 103 вбачається, що молодшого сержанта ОСОБА_4 , призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період, який прибув з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , з 12.04.2024р. зараховано до списку особового складу, на всі види забезпечення, встановлено вислугу років у Збройних Силах станом на 12.04.2024р.
Із Витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25.02.2025 № 56 вбачається, що нижчепойменовані особи сержантського складу, в т. ч., молодший сержант ОСОБА_4 , були звільнені з посад ІНФОРМАЦІЯ_6 і зараховані в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 з 07.02.2025р., утримувати у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 : сержант ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину 07.02.2025р..
Із Витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 19.02.2025р. № 132 вбачається, що за результатами проведення службового розслідування встановлено, що 07.02.2025р. під час перевірки особового складу 1-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 була виявлена відсутність військовослужбовця ОСОБА_4 .. Під час перебування на межами військової частини сержант ОСОБА_4 вийшов на телефонний дзвінок з старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи 2-го віддлу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 та пояснив свою відсутність на місці служби тим, що він вважає незаконним зняття за грудень 2024р. преміальних виплат до грошової винагороди. Сержант ОСОБА_4 не повернувся в розташування підрозділу та не виконує службові обов`язки по теперішній час. Службове розслідування за фактом самовільного залишення частини з 07.02.2025р. сержантом ОСОБА_4 вирішено вважати завершеним. Матеріали службового розслідування передано до Державного бюро розслідувань.
З довідки КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я" від 16.09.2025р. вбачається, що ОСОБА_4 в КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" та протягом життя в КНП "ПНЦ ІФ ОР" не звертався, амбулаторну допомогу не отримував.
Із медичної характеристики начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 слідує, що у сержанта ОСОБА_4 наявний діагноз: остеохондроз ПВХ, хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт зі стійким больовим і міотонічним синдромом. 
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який являється водієм, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 служив у ТЦК, захворів, його відпустили, згодом він повернувся. ОСОБА_4 , з його слів, працював в групі оповіщення. Починаючи з 07.02.2025р. ОСОБА_4 ухилився від військової служби. Вказав, що йому не було відомо про розшукові заходи. Також, невідомо про поважність причин неявки обвинуваченого в ТЦК. З лютого по даний час обвинувачений не повертався та не виконував свій обов`язок військової служби. Зазначив, що чув про переведення ОСОБА_4 в іншу військову частину. Проте, обвинувачений відмовився підписувати документи по переміщенню та не виходив на роботу.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який являється старшим солдатом, вбачається, що в період, коли він виконував службові обов`язки керівника роти охорони, обвинувачений ОСОБА_4 був у його підпорядкуванні. На початку 2025р. обвинувачений був хворий, лікувався, на роботу не виходив. Потім був наказ про переміщення ОСОБА_4 , який залишився нереалізованим. В лютому 2025р. ОСОБА_4 залишив військову службу, перебував у СЗЧ. Про поважність причин невиходу обвинуваченого на військову службу йому невідомо.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який являється начальником ТЦК, вбачається, що на момент проходження військової служби ОСОБА_4 , він перебував на посаді керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 . На початку військової служби ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони. Пізніше його поведінка погіршилась. ОСОБА_4 брав участь в оповіщенні, пройшов ВЛК, визнаний придатним до військової служби. Близько півтора місяця обвинувачений лікував зуби та не приходив на військову службу. 17.01.2025 р. прийшов Наказ про переміщення ОСОБА_4 до іншої військової частини. Даний наказ було зачитано та доведено до відома обвинуваченому. Однак, Наказ залишився не виконаним. З лютого по серпень 2025р. обвинувачений не прибув ні до ТЦК, ні до нової військової частини, оскільки перебував вдома. В 2024р. обвинувачений проходив ВЛК та визнаний придатним до військової служби, про хвороби обвинуваченого йому не відомо. З 07.02.2025р. по 27.08.2025р. ОСОБА_4 свої обов`язки по військовій службі не виконував, невідомо про поважність причин його не виходу. Після неявки ОСОБА_4 були проведенні розшукові заходи, які не дали результату. Було проведено службове розслідування, матеріали передані до правоохоронних органів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який являється колегою ОСОБА_4 по служб, пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 був його підлеглим. Зі слів обвинуваченого, йому відомо про переміщення обвинуваченого в іншу військову частину. Також зі слів обвинуваченого свідку відомо, що ОСОБА_4 був виключений із штату ІНФОРМАЦІЯ_11 , тому не з`являвся на військову службу, а Наказ про переміщення до нього не був доведений. ОСОБА_4 не виконав Наказ про переміщення та повідомив, що він не буде виходити на службу. Свідок телефонував обвинуваченому декілька разів. Зазначив, що про службове розслідування йому невідомо. Повідомляв керівництво про невихід обвинуваченого на військову службу. Він не був у пошуковій групі. З січня 2025р. обвинувачений був виключений із особового складу, матеріального забезпечення та харчування. Керівник РТЦК та СП ОСОБА_10 повідомив йому, що ОСОБА_4 за РТЦК не рахується.
Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, доведена повністю. 
Докази та покази свідків є послідовними, співвідносяться між собою, а тому, спростовують покази обвинуваченого про його невинуватість. 
Обвинуваченим та його захисником надані копії документів, які отримані на запит захисника та, на їх думку, свідчать про його невинуватість.
Із Наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " від 16.01.2025р. № 64-РС слідує, що вирішено звільнити із займаних посад і призначити до 8 запасної роти військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) наступних осіб, в т. ч., сержанта ОСОБА_4 - солдатом резерву.
Відповідно до Вимоги ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.01.2024р., з відміткою "НЕВІДКЛАДНА", адресованої начальникам Р (М) ТЦК та СП, слідує, що з метою виконання наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " від 16.01.2025р. № 64-РС щодо призначення військовослужбовців рядового та сержантського складу до військової частини НОМЕР_3 , вимагається забезпечити прибуття 100% особового складу згідно додатку, до 09.00 год. 18.01.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_14 для централізованого вибуття в складі однієї команди до 8 запасної роти військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).
Із Витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.01.2025р. № 17 вбачається, що сержанта ОСОБА_4 , увільненого від займаної посади та призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " від 16.01.2025р. № 64-РС солдатом резерву 8 запасної роти військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що 17.01.2025р. справи на посаду здав і вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ). 17.01.2025р. виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 і всіх видів забезпечення та видано грошовий атестат, речовий атестат, атестат РАО.
Згідно Рапорту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_18 , адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що 17.01.2025р. о 19.00 год. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 було доведено наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " № 64-РС від 16.01.2025р. до військовослужбовців взводу охорони, зокрема, сержанту ОСОБА_4 про вибуття до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби. Дані військовослужбовці відмовились виконувати даний наказ. 
Із відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 на адвокатський запит від 01.01.2026р. вбачається, що наказ № 17 від 17.01.2025р. не скасований, доведений до сержанта ОСОБА_4 , але ним не виконаний.
Із доповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.01.2025р., адресованої 18.01.2025р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 слідує, що при доведенні наказу ТВО начальника 2- відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " № 64-РС від 16.01.2025р. про вибуття для продовження військової служби в військову частину НОМЕР_3 військовослужбовців, зокрема, сержанта ОСОБА_4 , він відмовився виконувати даний наказ командувача військ та не вибув у вказаний термін згідно телеграми № 4/98 від 17.01.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_14 для централізованого вибуття в складі однієї команди до 8 запасної роти військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).
Із Доповіді ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , адресованої 18.01.2025р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 , слідує, що 18.01.2025 року надійшла доповідь від чергового ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що 17.01.2025 о 19.00 годині надійшло повідомлення від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ), щодо відмови виконання наказу Командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_12 » N? 64-РС від 16 січня 2025 року командиром відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 сержантом ОСОБА_4 . Наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 "№ 64-РС від 16.01.2025р. встановлено вибути у вказаний термін згідно телеграми № 4/98 від 17.01.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_14 для централізованого вибуття в складі однієї команди до 8 запасної роти військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ). 17.01.2025р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_19 було доведено в усній формі сержанту ОСОБА_4 наказ Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_12 " № 64-РС від 16.01.2025р.. Сержант ОСОБА_4 відмовився від підпису про ознайомлення з наказом та заперечив своє призначення та переміщення у в/ч НОМЕР_3 . На даний час сержант ОСОБА_4 знаходиться у розташуванні ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Суд, уважно вивчивши вказані матеріали, які представлені стороною захисту, вважає, що такі документи стосуються невиконання ОСОБА_4 вимог наказу командира про його переміщення в іншу В/Ч АДРЕСА_3 та його виключення у зв`язку з цим зі списків ІНФОРМАЦІЯ_6 . Такі документи не свідчать, про те, що сержант ОСОБА_4 дізнався про своє призначення та переміщення у в/ч НОМЕР_3 після встановленої дати на його переміщення та не свідчать про його остаточне звільнення з військової служби. Невиконання наказу командира про переміщення сержанта ОСОБА_4 в іншу В/Ч жодним чином не виправдовує його та не дає підстави для законного уникнення від проходження військової служби в особливий період. Відмова ОСОБА_4 від виконання наказу командира, яка відбувалась 17 січня 2025 року, та виключення його зі складу ІНФОРМАЦІЯ_6 не мають відношення до наступного залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. На думку суду надані захисником та обвинуваченим вищезазначені документи опосередковано підтверджують винуватість ОСОБА_4 , а не навпаки.
Пояснення обвинуваченого про те, що наказ про його переміщення у В/Ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) був доведений до нього із запізненням, спростовується описаними вище документами, які надані стороною обвинувачення та захисту, та жодним чином не підтверджують звільнення ОСОБА_4 з військової служби. 
При цьому суд критично оцінює пояснення сторони захисту про звільнення ОСОБА_4 з військової служби через виключення ОСОБА_4 зі складу ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з його його переміщення в іншу В/Ч. Інші пояснення обвинуваченого не стосуються пред`явленого обвинувачення та не знайшли підтвердження.
Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України класифікується як тяжкий злочин.
Пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин, згідно ст..66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих покарання обставин, визначених ст. 067 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за мiсцем проходження служби характеризується посередньо, за міцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, до лікарів нарколога та психіатра за лікуванням не звертався.
Таким чином, обираючи вид та мiру покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які це покарання обтяжують, дані про особу обвинуваченого, врахувавши його пояснення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.
При цьому підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.5 ст.407 КК України, а так само підстав для переходу до іншого більш м`якого покарання, як це передбачає ст.69 КК України, а так само підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України судом не вбачається, зважаючи на заборону застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України при призначенні покарань особам, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачені ст.407 КК України.
На думку суду саме такі обрані судом вид та міра покарання є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому вчинення злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, та буде відповідати принципам законності, справедливості та індивідуалізації кримінального покарання.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. 
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. 373, 374, 381, 382, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - у виді застави. Після набрання вироком законної сили заставу повернути застоводавцю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_20