ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/16568/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Ясиновського І.Г. 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазірської Ж.Е., 
представника позивача - Зеленого С.М., 
представника відповідача – Рокитного А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
В С Т А Н О В И В:
10 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" (надалі також - позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «С» №00184260705 від 02.12.2025 про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 2396045,94 гривень.
В обґрунтування позовних вимог наголошено, що перевірку було розпочато о 12:55 13.11.2025, та закінчено о 17:35 13.11.2025. Із боку осіб, які проводили перевірку, не надходило жодного усного або письмового запиту щодо надання документів, або жодного зауваження щодо відсутності будь яких документів. Водночас, відповідачем в Акті перевірки безпідставно констатовано про ненадання позивачем документів. Представник позивача наголошував, що висновки про порушення обліку пального можуть застосовуватись виключно у випадку реалізації не облікованого товару, без проведення розрахунків за нього через реєстратор розрахункових операції. Верховним Судом було не одноразово визначено що потрібно застосовувати спеціальні норми права, якими зокрема є - Інструкція № 281/171/578/155, яка конкретизує саме облік нафтопродуктів. Таким чином, враховуючи що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Виходячи з приписів норм законодавства, що регулює порядок ведення обліку товарних запасів, усі нафтопродукти та СВГ, які поступають на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік товарно-матеріальних цінностей. Вказаний порядок здійснення обліку товарних запасів – пального за місцем їх реалізації не заперечується і контролюючим органом, про що прямо зазначено в Акті перевірки. Окрім цього, умови щодо обліку нафтопродуктів передбачені Методикою визначення об`єму необлікованого пального, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 р. № 444 (далі Методика №444). Ця методика так само є спеціальним нормативним актом, яким врегульовано контроль руху та облік нафтопродуктів.
Таким чином, враховуючи норми Інструкції №281 та Методики №444 для визначення залишків необлікованого пального потрібно здійснити співставлення наявних (фактичних) залишків у порівнянні із облікованими залишками. Відповідно, це співставлення можна зробити лише маючи у наявності відповідні облікові регістри (документи). Саме тому, в Акті фактичної перевірки контролюючим органом під час здійснення зняття залишків пального та складання акту залишків пального було використано належні та наявні облікові документи, було визначено кількість облікованого пального, та визначено кількість надлишку та нестач у порівнянні із обліковими даними.
Це вкотре підтверджує факт ознайомлення контролюючого органу з документами та даними, що підтверджують облік пального на АЗС, в тому числі дані з РРО, дані зі змінного звіту за формою 17-НП, 14-ГС, дані з яких використовуються при знятті фактичних залишків пального в резервуарах згідно Інструкції №281 та дані з журналів обліку надходження пального. Так, ТОВ «П.РІТЕЙЛ» належним чином надсилає до контролюючого органу у електронному вигляді довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі. Вказані довідки надсилаються щодоби, та є у наявності у контролюючого органу у електронному вигляді. Таким чином, обставини, викладені в Акті фактичної перевірки, навпаки підтверджують здійснення ТОВ «П.РІТЕЙЛ» належного обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на АЗС за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Колоденка, вулиця Зелена, буд.55. Що спростовує висновки контролюючого органу про не дотримання ТОВ «П.РІТЕЙЛ» вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР в частині порушення порядку обліку пального в установленому законодавством порядку або не надання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів.
Щодо висновків податкового органу про порушення п. 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», то таке твердження не відповідає дійсності, так як представниками контролюючого органу безпідставно було включено до опису наявних купюр готівкові кошти, які належать працівнику АЗС. Про це було одразу заявлено під час перевірки. На підтвердження цього, було надано пояснення яке було особисто отримано 13.11.2025 Беднарчуком А.В. (головний державний інспектор ГУ ДПС у Рівненській області). Зауважено, що вказані грошові кошти не знаходились у місці здійснення розрахункових операцій, а зберігались окремо у окремому сейфі, який не є місцем проведення розрахункових операцій. Тому через відсутність факту не проведення розрахункових операцій через РРО, представник позивача вважає що висновки акту у цієї частині є помилковими. Окремо наголошено про безпідставність застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення, вчинене не вперше у розмірі 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом. 
Також зазначено, що під час проведення перевірки представниками контролюючого органу було застосовано шаблони документів, до яких представниками контролюючого органу було заборонено вносити будь які зміни та зауваження. Чим товариство було позбавлене права надати свої обґрунтовані зауваження та заперечення. Під час підписання акту перевірки представник товариства зміг скористатись лише невеличкою можливістю додати заперечення до акту перевірки. За наслідками закінчення перевірки о 17:35 13.11.2025 уповноваженій особі ТОВ «П.РІТЕЙЛ» було одразу надано акт перевірки, який зокрема не був зареєстрований належним чином та якому не було присвоєно порядковий номер. З метою спростування висновків, які містяться у акті перевірки, наступного дня (14.11.2025р.) до контролюючого органу було надано заперечення на акт фактичної перевірки від 13.11.2025р. Та ще раз, із власної ініціативи було надано копії договорів поставки, товарно-транспортних накладних на пальне, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, відомостей про вантаж на алкогольні напої, тютюнові вироби, журналів обліку надходження газу скрапленого та нафтопродуктів, змінних звітів за формою 17-НП, 14-ГС, z-звітів за 13.11.2025 року. Однак, з невідомих причин контролюючим органом не враховано документи, що підтверджують походження та облік товарних запасів, що знаходились на АЗС. Такі документи взагалі не знайшли свого відображення в повідомленні про результати розгляду заперечень.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/16568/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що фактичною перевіркою встановлено порушення вимог: пункту 1 статті 3 Закону № 265, а саме, СГ не забезпечено - проведення розрахункової операцій на загальну суму – 34674,37 грн., згідно даних опису грошових коштів у порівнянні з даними х-звітів; пункту 12 статті 3 Закону № 265, а саме не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму – 2344034,38 грн. згідно даних актів зняття залишків. На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 00184260705 від 02.12.2025, про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 396 045,94 грн. Перевіркою встановлено факт не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації а саме: на АЗС "motto" за адресою Рівненський р-н, с. Колоденка, вул. Зелена, буд. 55, на початок та кінець проведення перевірки відсутні документи, що підтверджують облік та походження паливо мастильних матеріалів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно Актів зняття залишків. Всього на АЗС "motto" в реалізації знаходилось підакцизних товарів без документів на їх придбання та походження на загальну суму 2344034,38 грн., на момент зняття залишків. Непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 34674,37 грн., а саме: станом на 13.11.2025, о 14.22 год., в місці проведення розрахунків знаходяться готівкові кошти в сумі 53133,50 грн., які, згідно з описом неявних купюр від 13.11.2025, були отримані за реалізовані товари та належать ТОВ "П.Рітейл", проте згідно Х-звітів сума готівкових коштів становить 18459,13 грн. Таким чином, реалізація товарів на загальну суму 34674,37грн., відбувалась без застосування РРО. Тим самим, ТОВ «П.РІТЕЙЛ» порушено п. 1, 2, 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР та застосовано штрафну (фінансову) санкцію відповідно до ст. 20 ЗУ № 265/95-ВР /а.с. 66-68/.
29.01.2026 до суду надійшли пояснення представника відповідача по суті справи /а.с. 103-105/.
03.02.2026 до суду надійшли пояснення представника позивача по суті справи /а.с. 106-109/.
В ході підготовчого засідання, призначеного на 10.03.2026, протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
На підставі пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, ст. 81, п. 82.3 ст. 82, п. 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), наказу від 04.11.2025 №2850-П «Про проведення фактичної перевірки», направлень від 04.11.2025 №5104, №5105, працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області ГДІ Татарчук В.О., ГДІ Беднарук А.В. проведено фактичну перевірку господарської одиниці – автозаправочної станції (АЗС), за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Колоденка, вул. Зелена, 55, де здійснює торгівельну діяльність ТОВ «П.РІТЕЙЛ», за результатами якої складений акт фактичної перевірки від 13.11.2025 №18851/Ж5/17-00-07-05/44796056 (надалі по тексту - акт перевірки) /а.с. 70-72, 74-76/.
Відповідно до висновків акту перевірки зафіксовано наступні порушення: п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: 
не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку підакцизних товарів на загальну суму 2 344 034,38 грн;
непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 34 674,37 грн.
ТОВ «П.РІТЕЙЛ» надано заперечення на Акт фактичної перевірки до яких долучено копії документів /а.с. 54-57/.
02.12.2025 ГУ ДПС в Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №00184260705 про застосування відносно ТОВ «П.РІТЕЙЛ» штрафних санкцій в розмірі 2396045,94 грн /а.с. 58-59/.
Вважаючи свої права порушеними таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу; 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (пункт 44.6 ст. 44 ПК України).
У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків (п. 44.7 ст. 44 ПК України).
При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки (п. 85.4 ст. 85 ПК України).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Відповідно до п. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 5 ст. 8 цього Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.
Згідно зі ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. 
Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо.
Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом
Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Пунктом 10 Інструкції № 281 визначено Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС.
Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.
На підставі ТТН та акту приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.
Відповідно до підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.
Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП.
Згідно із пунктом 1, 2 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (надалі - Закон №265/95), 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Статтею 2 Закону №265/95 наведено низку визначень, а саме:
Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платізісних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтвердзісує факт продазісу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до п. 12 ст. 3 ЗУ №265/95-ВР: суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідальність за це правопорушення передбачена ст. 20 ЗУ № 265/95-ВР: суб`єкти господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій на АЗС, то він регулюється Інструкцією «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженою наказом Міністерством палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерство транспорту та зв`язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.08 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281) та Інструкцією «Про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України № 332 від 03.06.2002. 
Згідно з п.п. 10.3.1.3 п. 10.3 Інструкції № 281 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.
Кількісний облік нафтопродуктів за марками і видами, відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП, відпуск нафтопродуктів за відомостями відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП.
Відповідно до п.п. 10.2.10 п. 10.2 Інструкції № 281 на підставі ТТН та акту приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбуткування нафтопродуктів заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП (додаток № 14).
Щодо порядку приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, то він регулюється Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 № 332, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 за № 331/7652.
Згідно з п.п. 9.1, п.п. 9.3 зазначеної Інструкції на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю скрапленого вуглеводного газу (далі - СВГ), результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою № 14-ГС (додаток 14). Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою № 14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).
Згідно зі ст. 1, 2 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», із змінами та доповненнями, (далі – Закон № 996-ХІV), бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. 
Згідно зі ст. 9 Закону № 996- ХІV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Так, перевіркою встановлено факт не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: на АЗС "motto" за адресою Рівненський р-н, с. Колоденка, вул. Зелена, буд. 55, на початок та кінець проведення перевірки відсутні документи що підтверджують облік та походження паливо мастильних матеріалів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно Актів зняття залишків.
Відповідно до висновків контролюючого органу на АЗС "motto" в реалізації знаходилось підакцизних товарів без документів на їх придбання та походження на загальну суму 2344034,38 грн, на момент зняття залишків.
В межах даного порушення протиправність податкового повідомлення-рішення обґрунтована, зокрема, неврахуванням під час розгляду заперечень документів, які надав позивач до контролюючого органу (під час перевірки, під час розгляду заперечень), а також наявної інформації в базі даних ДПС України – СОД РРО та Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України визначено, що матеріали перевірки - це:
акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;
заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);
пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу. Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Інформація (повідомлення) про розгляд контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, матеріалів перевірки в режимі відеоконференції надсилається платнику податків в електронному вигляді в електронний кабінет. Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки. Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу. За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відповідно до підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.40, 19-1.1.46 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; використовують під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків податкову інформацію з інформаційно-телекомунікаційних систем та інших джерел, отриману в порядку та спосіб, визначений цим Кодексом.
Згідно з підпунктами 19-1.1.13 - 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи:
здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом;
здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;
забезпечують контроль за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку;
здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;
проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;
організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями, пачках (упаковках) тютюнових виробів, ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання і реалізації;
забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;
забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначені підстави для призначення фактичної перевірки, порядок її проведення та оформлення результатів. Також встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється. 
В обґрунтування своїх доводів представником позивача зазначено, що фактична перевірка була розпочата 13.11.2025 о 12:55, та закінчена о 17:35 13.11.2025р. Отже, сама фактична перевірка тривала менше, ніж 1 доби, замість встановлених 10 діб. Будь-яких запитів або зауважень від контролюючого органу не надходило. У той же час, зменшення часу проведення перевірки повністю позбавило ТОВ «П.РІТЕЙЛ» можливості надавати свої заперечення, пояснення, або додаткові документи саме в момент присутності перевіряючих на АЗС. Більш того, під час проведення перевірки представниками контролюючого органу було застосовано шаблони документів, до яких представниками контролюючого органу було заборонено вносити будь які зміни та зауваження. Чим товариство було позбавлене права надати свої обґрунтовані зауваження та заперечення. Під час підписання акту перевірки представник товариства зміг скористатись незначною можливістю додати заперечення до акту перевірки.
За наслідками закінчення перевірки о 17:35 13.11.2025 уповноваженій особі ТОВ «П.РІТЕЙЛ» було одразу надано акт перевірки, який зокрема не був зареєстрований належним чином та якому не було присвоєно порядковий номер.
З метою спростування висновків, які містяться у акті перевірки, наступного дня (14.11.2025) до контролюючого органу було надано заперечення на акт фактичної перевірки від 13.11.2025, а також із власної ініціативи було надано копії договорів поставки, товарно-транспортних накладних на пальне, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, відомостей про вантаж на алкогольні напої, тютюнові вироби, журналів обліку надходження газу скрапленого та нафтопродуктів, змінних звітів за формою 17-НП, 14-ГС, z-звітів за 13.11.2025 /а.с. 54-57, 14-43/.
Пункт 44.6 статті 44 ПК України також передбачає, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував зазначені норми податкового законодавства (зокрема, але не виключно, у постановах від 24 грудня 2024 року у справі №640/20970/22, від 28 березня 2023 року у справі № 810/3270/16, від 27 червня 2019 року у справі № 806/343/17) та дійшов висновку, що закріпленому у пункті 86.7 статті 86 ПК України праву платника податків подати до контролюючого органу заперечення на акт перевірки кореспондує визначений цією ж нормою обов`язок контролюючого органу розглянути такі заперечення, надавши платнику податків відповідь, та врахувати результати розгляду заперечень при прийнятті рішення про визначення грошових зобов`язань.
У постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 826/285/15 Верховний Суд вказав, що зміст пункту 86.7 статті 86 ПК України дає підстави для висновку про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинні враховуватися не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт як його невід`ємної частини.
Також, як стверджується представником позивача, під час формування висновків акту перевірки та розгляду заперечень, відповідачем не використані та не перевірені довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі, посилаючись на наступне.
Верховний Суд у пунктах 30-38 постанови від 14.05.2025 у справі №400/2733/18 зазначив, що:
« 30. З урахуванням специфіки здійснення діяльності із роздрібної торгівлі нафтопродуктами та з метою встановлення єдиного порядку організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція № 281/171/578/155).
31. Відповідно до підпункту 10.2.1 пункту 10.2 Інструкції № 281 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.
32. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП (додаток 14) (підпункт 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції № 281).
33. Згідно з підпунктом 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції № 281 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.
34. За положеннями підпункту 10.4.1 пункту 10.4 Інструкції № 281 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.
35. Підпунктом 10.4.2 пункту 10.4 Інструкції № 281 передбачено, що під час приймання-передавання зміни оператори АЗС:
визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок);
вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок);
роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті;
передають залишок готівки;
перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК. У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.
36. Підпунктом 10.4.3 пункту 10.4 Інструкції № 281 передбачено, що після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.
37. Пунктом 16.1 Інструкції № 281 встановлено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.
38. Так, способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою, ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій.»
Більш того, питання правомірності висновків щодо порушення порядку обліку товарів полягає виключно за реалізацію товарів, які необліковані у встановленому порядку, що було предметом розгляду Верховним Судом під час розгляду справ № 812/1508/17 (постанова від 03.04.2019) та № 806/2402/16 (постанова від 05.03.2019).
Ураховуючи вищезазначене, суд зазначає, що висновки про порушення обліку пального можуть застосовуватись виключно у випадку реалізації не облікованого товару, без проведення розрахунків за нього через реєстратор розрахункових операції.
Верховним Судом було не одноразово визначено що потрібно застосовувати спеціальні норми права, якими зокрема є - Інструкція № 281/171/578/155, яка конкретизує саме облік нафтопродуктів.
Таким чином, враховуючи що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.
Відповідно до підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.
Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи обліковий залишок попередньої зміни), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.
Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.
Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливнороздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.
У свою чергу особливості обліку нафтопродуктів на АЗС визначені в розділі 16 Інструкції.
Положеннями п. 16.1 Інструкції передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.
Відповідно до п. 16.2 Інструкції бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.
Враховуючи викладені вимоги Інструкції, після оприбуткування нафтопродуктів дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1%. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.
Виходячи з приписів норм законодавства, що регулює порядок ведення обліку товарних запасів, усі нафтопродукти та СВГ, які поступають на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік товарно-матеріальних цінностей. Вказаний порядок здійснення обліку товарних запасів – пального за місцем їх реалізації не заперечується і контролюючим органом, про що прямо зазначено в Акті перевірки. Окрім цього, умови щодо обліку нафтопродуктів передбачені Методикою визначення об`єму необлікованого пального, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 р. № 444 (далі Методика №444). Ця методика так само є спеціальним нормативним актом, яким врегульовано контроль руху та облік нафтопродуктів.
Відповідно до п.13 Методики №444 передбачено:
« 13. Об`єм пального вважається необлікованим у разі:
1) перевищення на акцизному складі фактично наявного обсягу обігу або залишків пального порівняно з обсягами, які зареєстровані у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 р. N 408 "Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового" (Офіційний вісник України, 2019 р., N 43, ст. 1485), у розмірі відповідно до пунктів 27 і 28 частини другої статті 46 Закону;
2) зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, перевищення залишків пального порівняно з обсягами, які зареєстровані у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, у розмірі відповідно до пунктів 27 і 28 частини другої статті 46 Закону.»
Таким чином, враховуючи норми Інструкції №281 та Методики №444 задля визначення залишків необлікованого пального потрібно здійснити співставлення наявних (фактичних) залишків у порівнянні із облікованими залишками. Відповідно це співставлення можна зробити лише маючи у наявності відповідні облікові регістри (документи).
Водночас, в Акті фактичної перевірки контролюючим органом під час здійснення зняття залишків пального та складання акту залишків пального було використано належні та наявні облікові документи, було визначено кількість облікованого пального, та визначено кількість надлишку та нестач у порівнянні із обліковими даними.
Відповідачем не спростовано факт ознайомлення контролюючого органу з документами та даними, що підтверджують облік пального на АЗС, в тому числі дані з РРО, дані зі змінного звіту за формою 17-НП, 14-ГС, дані з яких використовуються при знятті фактичних залишків пального в резервуарах згідно Інструкції №281 та дані з журналів обліку надходження пального.
На підтвердження викладеного, позивачем надано копії вказаних довідок за 12.11.2025 та 13.11.2025 /азв.а.с. 43-48/.
Також позивачем було надано заперечення на акт перевірки із доданими документами, зокрема: договір поставки, копії товарно-транспортних накладних на пальне, на алкоголь, видаткові накладні, відомості про вантаж на алкогольні напої, тютюнові вироби, копії журналів обліку надходження газу скрапленого та нафтопродуктів, копії змінних звітів за формою 17-НП, 14-ГС, копії z-звітів за 13.11.2025.
Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону N 265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Згідно зі статтею 20 Закону N 265/95 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Отже, ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.
Відповідно до приписів статті 8 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.
За правилами статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.
У постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17 у подібних правовідносинах викладено правовий висновок, відповідно до якого сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону № 996-XIV, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 4 вересня 2020 року у справі № 2а-12445/11/2670, від 4 листопада 2020 року у справі №400/2733/18 від 11 лютого 2021 року у справі №140/470/19 тощо.
Пунктом 85.2 статті 85 ПК України передбачено обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому, згідно з пунктом 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Відповідно до пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
До суду не надано доказів того, що контролюючий орган запитував у позивача документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, або доказів відмови позивача від надання документів до перевірки, оскільки контролюючим органом не було надано жодного письмового запиту для суб`єкта господарювання про надання документів, а також не було складено акту про ненадання документів.
Відтак, відповідачем безпідставно не було взято до уваги надані позивачем документи та необґрунтовано констатовано в акті перевірки про вчиненні порушення позивачем з огляду на неведення обліку товарних запасів. 
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушень ведення, в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, що вказує на відсутність підстав для застосування до нього санкцій, передбачених статтею 20 Закону №265/95-ВР.
Як наслідок, суд приходить до висновку про безпідставність твердження відповідача стосовно не дотримання ТОВ «П.РІТЕЙЛ» вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР в частині порушення порядку обліку пального в установленому законодавством порядку або не надання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів.
Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішення в частині висновків податкового органу про порушення п. 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 34674,37 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень п. 1, 2 статті 3 Закону України №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України №265/95 передбачено застосування штрафної санкції у розмірі:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.
На спростування доводів контролюючого органу про не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 34674,37 грн, представником позивача стверджувалось, що представниками контролюючого органу безпідставно було включено до опису наявних купюр готівкові кошти, які належать працівнику АЗС. На підтвердження цього, надано пояснення, яке складене менеджером АЗС 13.11.2025 про те, що вказані грошові кошти є особистими коштами оператора АЗС, яка працювала на зміні 12.11.2025 і вказані кошти зберігались не в прикасовій зоні, а в місці для зберігання особистих цінних речей працівників /а.с. 73-зворот/.
Надаючи оцінку викладеному, суд визнає необґрунтованими доводи позивача з огляду на наступне.
По-перше, вказане пояснення надане менеджером АЗС про зберігання коштів іншої особи - оператора АЗС. Тобто, це твердження зі слів іншої особи. Жодних належних та допустимих доказів в підтвердження цього - не має. Зокрема, не було надано письмового пояснення самого оператора АЗС з підтвердженням таких обставин, а також не було надано жодного акту, розписку та/або іншого документу в підтвердження факту передачі грошових коштів від однієї особи (оператора АЗС) на зберігання іншій особі (менеджеру АЗС). 
По-друге, сума коштів, яка вказана в поясненнях менеджера АЗС (36827 грн) є іншою, ніж різниця суми коштів виявлених під час перевірки в розмірі 53133,50 грн та суми коштів, вказаній в Х-звіті 18459,13 грн. Зокрема, фактично сума готівкових коштів понад х-звіт становить 34674,37 грн, а сума коштів, які начеб-то передав для зберігання працівник АЗС - 36827 грн.
По-третє, будь-які особисті кошти під час перевірки не зазначаються в Описі наявних купюр і монет, що знаходяться на місці проведення розрахунків. Оскільки жодний нормативній акт не передбачає включення до такого опису саме особистих коштів працівників АЗС і вони фактично не можуть бути виявлені представниками контролюючого органу. Водночас, в такий опис включаються кошти, які безпосередньо касир дістає з каси та разом із представниками контролюючого органу складають Опис із зазначенням номіналу, кількості та суми готівкових коштів в касі, які після підрахунку повертаються в касу.
Відтак, надані в ході судового розгляду справи пояснення представника позивача не спростовують встановленого в ході перевірки порушення.
Стосовно твердження позивача про безпідставність застосування штрафної санкції у розмірі 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення, суд наголошує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень в межах розгляду справи №440/10410/25 оскаржувалось податкове повідомлення-рішення від 21.04.2025 № 00049040705 згідно якого до ТОВ «П. РІТЕЙЛ» застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 3867270,88 грн (3867270,88 грн х 100 %) /https://reyestr.court.gov.ua/Review/131551105/.
Підставою винесення останнього послугували висновки акту перевірки від 28.03.2025 № 5229/Ж5/17-00-09-01-12/44796056, складеного за результатами фактичної перевірку автозаправної станції з магазином (далі - АЗС), розташованої за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Колоденка, вул. Зелена. 55, де здійснює діяльність ТОВ «П. РІТЕЙЛ», про порушення ТОВ «П.РІТЕЙЛ» вимог чинного законодавства: пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), а саме: неведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів, а саме: на початок проведення перевірки АЗС, перевіряючим не надано документа (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів на підакцизні товари, що зазначені в акті зняття залишків (додано до акту перевірки) на загальну суму 3867270,88 грн, які на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті).
Станом на дату винесення  податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» №00184260705 від 02.12.2025, податкове повідомлення-рішення від 21.04.2025 № 00049040705 було чинним, відтак підлягало врахуванню при застосування штрафної санкції.
З наведеного слідує, що контролюючим органом правомірно застосовано фінансову санкцію у розмірі 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів, у зв`язку із повторним порушенням п. 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» №00184260705 від 02.12.2025 в цій частині.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню. 
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн /а.с. 60/.
Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» №00184260705 від 02.12.2025 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 2344034,38 гривень, судові витрати, які підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складають зі сплати судового збору в розмірі 29622,70 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" (вул. Каденюка Леоніда, буд. 4-Б, м. Полтава, 36008, ідентифікаційний код 44796056) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» №00184260705 від 02.12.2025 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 2344034,38 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П.РІТЕЙЛ" (вул. Каденюка Леоніда, буд. 4-Б, м. Полтава, 36008, ідентифікаційний код 44796056) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 29622,70 грн /двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дві гривні сімдесят копійок/. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повне рішення складено 10 квітня 2026 року.

Суддя	 	І.Г. Ясиновський