Справа № 188/2440/25 
Провадження № 2/188/1090/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року  Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Місюри К.В.
при секретарі Бібіковій В.В.
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з наступним.
ОСОБА_1 ( позивач) є внутрішньо переміщеною особою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площе. 43,6 кв. м., житлова площа 26,1 кв.м. 
В строк , передбачений чинним законодавством вона звернулася до Вишневської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Вищезазначена квартира належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва прот право на спадщину, виданого 01.07.2025 року , що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. У зв`язку з воєнними діями оригінал зазначеного свідоцтва втрачений. 
Через окупацію Луганської області та не працюючі відповідні органи позивачка не може належним чином оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку і тому звернулася до суду.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги повністю підтримала та просить їх задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився , про час та місце слухання справи належним чином повідомлений .
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .
Судом встановлено , що, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Померла доводилася позивачці ОСОБА_1 рідною матір`ю. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 відповідно до якого позивачка змінила дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на шлюбне « ОСОБА_4 ». Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв. м., житлова площа 26,1 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1044 , виданим 01.07.2025р. приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 

З метою отримання спадщини, позивачка звернулася до Вишневської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак отримала постанову № 18/02-14/02-31 від 08.01.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на спадкове майно. 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 
Згідно з п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Позивачка є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 в розумінні статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", якою визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України.

Отже, враховуючи вказані обставини, слід дійти до висновку про те, що єдиною спадкоємицею на отримання спадщини померлої ОСОБА_2 , розташованої на території України, є ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Таким чином, ОСОБА_1 , є громадянкою України, спадщину після смерті спадкодавця фактично прийняла, але не може розпоряджатися даним майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. 
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. ст 4,12, 23,76-82, 136, 247, 265 ЦПК України, ст.ст.328,392 , 1268 ЦК України , суд –
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_5 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити .
Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею. 43,6 кв.м , житлова площа 26,1 кв.м як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . 
У порядку ст. 136 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  
 Суддя 	  К. В. Місюра