Справа № 212/958/26 
2/212/2534/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого - Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 14.06.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2521635 у відповідності до умов якого остання отримала 15000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих санкцій, що передбачені договором. У додатку до договору наведено графік погашення платежів. Вказаний договір був укладений в електронній формі. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 26022021 від 26.02.2021 року, у відповідності до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2521635 від 14.06.2020 року, який укладено з ОСОБА_1 на загальну суму 44 640 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662.40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 гривень.
Ухвалою суду від 30.01.2026 року позовну заяву було прийнято в провадження судді Чайкіна І.Б. до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву. В якому зазначили, що відсутні належні і достатні докази існування кредитних правовідносин між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою, зокрема на умовах, які зазначені в наданому позивачем договорі 2521635, паспорті споживчого кредиту. Зазначили, що максимальна сума заборгованості за наданим кредитним договором і паспортом кредиту, яка включає тіло кредиту та проценти за користування 17992,50 грн за строк користування 14 днів, або 18990,00 грн. за строк користування 28 днів за умови, що Споживач ініціював продовження строку користування кредитом, здійснивши на користь ТОВ «Авентус Україна» відповідний платіж з призначенням «проценти за користування кредитом». Натомість згідно позову та наданої позивачем Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) було застосовано знижену процентну ставку1,43%/день за 14 днів, та стандартну процентну ставку1,90%/день до того ж не за 14 днів, а за 104 дні (з 29.06.2020 по 10.10.2020). Відповідно сума заборгованості склала 44 640,00 грн. Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом здійснено невірно і заборгованість в сумі більше ніж 17992,50 грн. суперечить умовам наданого кредитного договору й паспорту кредиту. Акцентували увагу суду, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є фінансовою установою, яка надала кредит, а є особою, яка нібито має право вимоги до боржника, яке отримане за договором про відступлення права вимоги, яке по суті є договором факторингу. Натомість в цьому ланцюгу передачі кредитного портфелю відсутні докази того, що всі учасники на момент передачі права вимоги мали свідоцтва про реєстрацію фінансових установ та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання послуг з факторингу. Крім того, просили стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати - витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень.
Сторона позивача скористалися правом подання відповіді на відзив в якому просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні вимоги відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК Українии фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 14.06.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2521635 у відповідності до умов якого остання отримала 15 000 гривень, кредит надається строком на 14 днів. Знижена процентна ставка 1.43% в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту. Мета отримання кредиту споживчі потреби. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору за зниженою ставкою 17 992.50 гривень, за стандартою ставкою 18 990.00 гривень (а.с.8-10 зворотній).
Додатком до договору про споживчий кредит № 2521635 наведено графік платежів за договором (а.с. 11).
ОСОБА_1 ознайомлено із паспортом споживчого кредиту щодо детальної інформації кредитування (а..с. 6-7 зворотній)
Вказаний договір був підписаний в електронній формі про що свідчить довідка про ідентифікацію, що клієнт ОСОБА_1 уклала кредитний договір 2521635 від 14.06.2020 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Акцепт договору підписано позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора С409552, дата і час відправки 14.06.2020 об 21:48 годині, який надіслано на його номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 11 зворотній).
Довідкою підтверджено переказ грошових коштів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у сумі 15 000 гривень, на платіжну картку НОМЕР_2 (а.с. 12).
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 емітовано в банку картку № НОМЕР_4 та відкрито рахунок. За період з 14.06.2020 року по 14.06.2020 року було зарахування коштів на згадану картку в розмірі 15 000 гривень. 
Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 26022021 від 26.02.2021 року, у відповідності до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2521635 від 14.06.2020 року, який укладено з ОСОБА_1 на загальну суму 44 640 гривень (а.с. 18 зворотній -23).
До суду надано розрахунок у відповідності до якого за кредитним договором № 2521635 від 14.06.2020 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 44 640 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту 15 000 гривень та відсотків за користування кредитом 29 640 гривень (а.с. 13-18).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Ст. 629 ЦК України визначено: договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Окрім того, відповідач жодним чином не оспорював укладання кредитних договорів.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Разом з тим позивач неправомірно здійснив нарахувань поза межами узгодженого строку кредитування, а також узгодженій вартості кредиту, які в договорі, паспорті споживчого кредиту, графіку платежів, складає 14 днів та сума нарахованих процентів за 14 днів 2 992.50 гривень (а.с. 11).
Також відсутні підстави вважати пролонгованим строк кредитування.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного видно, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, а протягом його дії сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.
Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20, стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.
Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відсутність позову про визнання кредитного договору неукладеного як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в тому числі графіком платежів та анкетою-заявою, а не завуальованими, двозначними, умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного строку кредитування та загальної вартості кредиту.
Водночас суд не може погодитися з тим, що строк кредитування був пролонгований, оскільки відповідні умови кредитного договору встановлювалися як міра відповідальності за неповернення кредитних коштів і, безсумнівно, спонукали кредитора збільшувати суму грошового зобов`язання в більшому розмірі, аніж протягом первинно узгодженого строку кредитування. Тобто на вигідніших умовах.
Отже, до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 гривень, 2 992.50 гривень процентів за користування кредитом упродовж 14-ти денного строку кредитування, згідно графіку платежів за договором (а.с. 11), а разом - 17 992.50 гривень.
Щодо витрат на правову допомогу.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, що укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Адвокатське об`єднання) (а.с. 26 зворотній);акт № 1395 від 12.01.2026 року щодо виконаних робіт на загальну суму 8000 гривень (а.с. 27); детальний опис наданих послуг (а.с. 27 зворотній).
За змістом частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на правову допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги № 12/02-2026 від 12.02.2026 року в якому зазначено, що сума витрат на правову допомогу в спрощеному провадженні без виклику буде становити 8000 гривень.
Розрахунок витрат на правничу допомогу позивача до стягнення з відповідача є таким 3224.80 грн (40.31%) витрат на правничу допомогу.
Заява про відшкодування таких витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню пропорційно розміру задоволених вимог та з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі = 4 775,20 грн (59,69%)
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2662.40 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» пропорцій до задоволених вимог (40.31%), а саме, у розмірі 1073.21 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 14-16, 610-612, 623, 625, 627, 629, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 2521635 від 14.06.2020 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 гривень, 2992.50 гривень процентів за користування кредитом, а разом - 17992.50 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судовий збір в сумі 1073 гривень 21 копійка та витрати на правничу допомогу у сумі 3224, 80 гривень.
Стягнути із ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 775,20 гривень.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 24.03.2026 року.

Суддя:        І.  Б.  Чайкін