П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Київ
Справа № 753/15552/24
Провадження №22-ц/824/1882/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач за первісним позовом 
відповідач за зустрічним  ОСОБА_1 
відповідач за первісним 
позовом позивач за зустрічним  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 подану адвокатом Гриньком Володимиром Федоровичем та ОСОБА_2 подану Клименко Яною Миколаївною на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року та на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року, ухвалені у складі судді Заставенко М.О., -
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 ,, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини батьком, встановлення способу участі батька у вихованні дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 , Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження, встановлення способу участі батька у вихованні сина, зобов`язання вчинення дій.
Первісний позов обґрунтовано тим,  що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , який постійно проживає з матір`ю. Мати дитини створює перешкоди батьку у спілкуванні з сином, намагання батька врегулювати з відповідачем його участь у вихованні сина не дали бажаного результату, у зв`язку з чим у жовтні 2021 року він звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. 30.11.2021 Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 529 (далі також - Розпорядження) визначено участь батька у вихованні сина за наступним графіком: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 до 18.00 год., також зобов`язано батька забирати та повертати дитиною за адресою її проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправним дій та негативних розмов стосовно матері дитини. ОСОБА_2 вказаним розпорядженням зобов`язано не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька.
Проте матір дитини не дотримується вказаного розпорядження, не пояснюючи причин. Батько дитини неодноразово звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зі скаргами на невиконання матір`ю дитини Розпорядження, однак вони залишились без реагування. Тільки після візиту до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації батьку стало відомо, що мати дитини змінила місце проживання. Батько дитини звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Служба) - за місце фактичного проживання матері разом зі спільним сином із заявою про вчинення останньою перешкод у його участі у вихованні та спілкуванні з сином. В результаті тривалого невиконання матір`ю Розпорядження, батько дитини прибув до її фактичного місця проживання з вимогою побачитись із сином, проте ОСОБА_2 повідомила, що останній перебуває у дитячому садочку. Після прибуття до дитячого садочка остання заборонила батьку спілкуватись із сином та забрала його разом зі своїм чоловіком.
Батько бажає спілкуватись та зустрічатись із сином, домовитись з матір`ю про його участь у вихованні сина не вдається, а тому позивач звертається до суду та просить:
1.Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 .
2.Встановити спосіб і графік побачень та спілкування батька із сином з дня вступу рішення у законну силу:
1)Щонеділі з 09.00 год. до 19.00 год. безперервно без присутності матері поза межами місця проживання дитини;
2)Кожного парного року за місцем проживання батька дитини для святкування дня народження дитини протягом доби ІНФОРМАЦІЯ_2 та державний свят: Новий рік (з 09.00 год. 31 грудня по 01 січня включно), Різдво, Великдень без приступності матері;
3)Кожного року в липні або серпні місяці протягом 14 днів безперервно для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі закордоном, без приступності матері;
4)Кожного непарного року для забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі закордоном, протягом 14 днів з 02 березня по 16 березня без присутності матері;
5)Кожного парного року для забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі за кордоном, протягом 14 днів безперервно з 17 жовтня по 31 жовтня без приступності матері.
3.Зобов`язати ОСОБА_2 не допускати противоправних дій щодо перешкод у побаченні батька з дитиною та негативних розмов відносно батька дитини.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 разом з позивачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, після того, як вона завагітніла спільною з ним дитиною, батько дитини зник з її життя, не приймав моральної, матеріальної участі у підтримці ОСОБА_2 . У день виписки із пологового будинку ОСОБА_1 допоміг ОСОБА_2 доїхати додому разом із новонародженою дитиною і знову зник, оскільки постійно проживав зі своєю дружиною у зареєстрованому шлюбі, з якою має двох спільних дітей. На неодноразові прохання приїхати та допомогти їй з доглядом за дитиною, а також провезти з ним час, батько дитини посилався на зайнятість та відсутність можливості. В подальшому після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_2 вимушено виїхала до Польщі, ОСОБА_1 не надавав та не пропонував жодної допомоги, як і після її повернення до України, на неодноразові звернення матері щодо участі у вихованні та догляді за дитиною не реагував, матеріальної допомоги не надавав, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак жодного разу батько дитини аліменти не сплачував. За три з половиною роки життя сина ОСОБА_1 не приїжджав до сина, не вітав на свята, не дарував подарунки, лише раз придбав самокат на другий день народження ОСОБА_4 .
ОСОБА_2 зазначає, що ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з сином, навпаки, саме батько не дотримувався встановлено Розпорядження, про що мати дитини неодноразово повідомляла Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. ОСОБА_1 бачився з сином вкрай рідко, виключно на вимогу матері, не у відповідності до встановленого графіку, лише коли батьку було зручно, при цьому не приїздив до сина, а ОСОБА_2 відвозила сина до батька.
На початку 2023 року ОСОБА_2 почала романтичні відносини з ОСОБА_7 , у травні 2023 року вони прийняли рішення проживати у приватному будинку за межами м. Києва, у серпні 2024 року зареєстрували шлюб, мають спільну дитину. Про зміну місця проживання мати дитини повідомила батька дитини під час телефонної розмови у травні 2023 року, а в липні 2024 року направила йому лист з повідомленням фактичного місця проживання, також ОСОБА_8 сповістила про це Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.
Мати дитини стверджує, що батько дитини вкрай рідко проявляв інтерес до дитини, життям, здоров`ям, потребами та успіхами сина не цікавився та уваги цьому не приділяв. Вважає, що вимоги позивача пов`язані виключно з можливістю підтвердження утримання трьох неповнолітніх дітей для оформлення відстрочки від мобілізації у період дії воєнного стану.
Зазначила, що під час раптового візиту батька до місця проживання матері з дитиною, остання повідомила, що син знаходиться у дитячому садку, запропонувала погодити інший день та час зустрічі, однак ОСОБА_1 наполягав на зустрічі з сином, тоді вона запропонувала відвідати садочок разом. Однак після прибуття у дитячий садок ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, маніпулював дитиною, викликав у сина стрес. ОСОБА_4 не впізнав батька, злякався, звертався до чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_7 як до батька, до ОСОБА_1 на контакт не йшов, після зустрічі погано спав, відмовлявся відвідувати садочок. Оскільки спільний син є малолітнім, вразливим та чутливим, така поведінка батька негативно впливає на його психоемоційний стан.
Також вказала, що син в силу віку має режим сну та харчування, окрім відвідування садочку також відвідує додаткові гуртки та футбольну секцію, заняття з плавання, а отже для забезпечення його інтересів та з врахуванням активного графіку просила суд:
1.Скасувати розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 529 від 30.11.2021 «Про визначення участі батька у вихованні його дитини» в частині встановлення ОСОБА_1 графіку спілкування з сином у присутності матері: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год.
2.Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 та встановити наступний графік побачень з дитиною до досягнення ним 14 років:
1)Дві неділі кожного місяця з 10.00 год. до 13.00 год. безперервно в присутності матері;
2)Кожного парного року 05 квітня в день народження ОСОБА_4 та в дні державних свят: Новий рік та Різдво Христове - за місцем проживання дитини, а також в місцях проведення свята в часи святкування в присутності матері;
3)Кожного року в період з липня по серпень включно протягом семи календарних днів безперервно для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини в межах території України спільний відпочинок батька з сином в присутності матері.
3.Зобов`язати ОСОБА_1 проводити зустрічі з сином за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини.
Ухвалою судді від 26.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.10.2024 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним та об`єднано їх в одне провадження, встановлено строки для подання заяв по суті.
Ухвалою суду від 28.11.2024 прийнято до розгляду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, відкладено підготовче засідання на 23.01.2025.
У підготовчому засіданні 23.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 19.02.2025.
24.01.2025 від представника Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області надійшла заява з проханням замінити неналежну сторону на належну - Службу у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.
У судовому засіданні 19.02.2025 суд ухвалив про повернення до стадії підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 19.02.2025 виключено з числа учасників справи Службу у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, відкладено підготовче засідання на 12.03.2025.
19.02.2025 від представника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшов Акт обстеження житлових умов.
У підготовчому засіданні 12.03.2025 приєднано до матеріалів справи Акт обстеження житлових умов, задоволено клопотання представника відповідача Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про долучення копії Розпорядження, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 10.04.2025.
24.04.2025 від представника Служби надійшов Висновок про встановлення способу участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 . 
У судовому засіданні 25.04.2025 приєднано до матеріалів справи Висновок, заслухано вступне слово позивача, його представника, відповідача, оголошено перерву у судовому засіданні до 23.05.2025.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спілкуванні з ним у формі зустрічей та спільного відпочинку за наступним графіком:
- у суботу першого, третього, п`ятого тижня кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини;
- у неділю другого та четвертого тижня кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини;
- кожного року у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.00 год. до 21.00 год. та кожного парного року у дні державних свят: Новий рік з 15.00 год. 31 грудня по 15.00 год. 01 січня; Різдво, Великдень з 12.00 год. до 19.00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини та його бажання присутності матері;
- щорічно під час літніх канікул з метою оздоровлення та відпочинку дитини протягом чотирнадцяти днів без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини.
Зобов`язано ОСОБА_1 для зустрічі із сином ОСОБА_4 забирати його за місцем проживання, або, за домовленістю між батьками, у іншому місці.
За результатами домовленості між батьками період зустрічей дитини з батьком може бути змінений.
Встановити перехідний період до визначеного рішенням суду графіку: перші чотири зустрічі ОСОБА_1 з ОСОБА_4 проводити у присутності матері ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати та сприяти необмеженому спілкування батька з сином будь-якими засобами зв`язку - телефонним, поштовим, електронним тощо.
Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною.
Зобов`язано ОСОБА_2 на вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання.
Зобов`язано ОСОБА_1 , під час спілкування з сином дотримуватися розпорядку його дня і режиму харчування, не допускати негативних розмов стосовно матері дитини та письмово або в електронній формі повідомляти ОСОБА_2 про намір забрати дитину під час канікул - не пізніше ніж за два тижні до початку спільного відпочинку.
В іншій частині позовних та зустрічних позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи первісний та зустрічний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на оцінці сукупності установлених при розгляді цієї справи обставин, при вирішенні вимог сторін про визначення способів участі батька у вихованні дитини слід виходити із принципу справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків.
Суд не вважав рекомендований Службою графік участь батька у вихованні дитини таким, що відповідає зазначеною принципу, а тому не покладає його в основу свого рішення в частині визначення способів участі батька у вихованні сина і спілкуванні з ним.
30 червня 2025 року до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» надійшла заява адвоката Клименко Я.М., яка діє в інтересах    ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій вона просить суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що рішення у справі первісні та зустрічні позовні вимоги задоволено частково, ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом справи понесла витрати на правничу допомогу, які просить відшкодувати.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року заяву представника позивача за зустрічним позовом  ОСОБА_2 адвоката Клименко Я.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 753/15552/24 задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гринько В.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі а у задоволені зустрічного позову відмовити а також просив скасувати додаткове рішення та відмовити в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішення суду та додаткове рішення суду є незаконними, необґрунтованими, ухваленими при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд невірно оцінив докази які були надані позивачем та дійшов невірних висновків.
Також вказує, що резолютивна частина рішення викладена невірно, оскільки відповідно до рішення побачення відбуваються у суботу першого, третього, п`ятого тижня кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини, проте у місяці є лише чотири тижні.
Також вказує, що у резолютивній частині рішення зазначено, що зустрічі можливі лише з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини, проте у місяці є лише чотири тижні, що буде давати змогу маніпулювати відповідачем вказаними факторами під час виконання рішення.
Посилається на те, що суд під час ухвалення додаткового рішення не звернув увагу на відсутність зазначення представником відповідача кількості затраченого часу на надання правової допомоги також посилається на невідповідність та неспіврозмірністю витрат на правову допомогу із складністю справи.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Клименко Я.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов в повному обсязі а у задоволені первісного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду не забезпечує якнайкращих інтересів дитини.
Також посилається на те, що графік побачень в частині кожного року у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.00 год. до 21.00 год є недоцільним
Також вказує, що присутність матері під час зустрічей з дитиною ж обов`язковою, оскільки у батька та сина відсутні теплі відносини між собою.
Вказує, що графік побачень можливо встановити лише до чотирнадцятирічного віку, оскільки після його досягнення дитина в праві сама обирати чи є необхідність спілкування з батько серпня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 адвоката Клименка Я.М. в якому просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гриньком В.Ф., представник ОСОБА_2 адвокат Клименко Я.М. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Шоломіцький І.В. підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Клименко Я.М.
Представник ОСОБА_2 адвокат Клименко Я.М. підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Гриньком В.Ф.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 .
24.11.2022 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти.
Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.11.2022 № 529 визначено участь батька у вихованні сина за наступним графіком: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 до 18.00 год., також зобов`язано батька забирати та повертати дитиною за адресою її проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправним дій та негативних розмов стосовно матері дитини. ОСОБА_2 вказаним розпорядженням зобов`язано не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька.
ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 26.02.2024, 28.02.2024, 18.03.2024 зі скаргами щодо невиконання ОСОБА_2 . Розпорядження. З аналогічному скаргою 28.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Служби (т.1 а.с.19,20,21,22-24).
У відповідь на скарги Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації листом №101/421В-276-79 від 26.03.2024 повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП у зв`язку із недоведенням невиконання нею Розпорядження.
ОСОБА_2 зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із повідомленнями від 17.02.2024, 26.03.2024 22.05.2024, 02.07.2024 про невиконання ОСОБА_1 . Розпорядження.
26.03.2024 ОСОБА_2 повідомила Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання. Повідомленням від 05.07.2024 сповістила адресу фактичного проживання.
Листом від 16.07.2024 № 201/42-2497 Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації сповістила батька дитини про фактичне місце проживання його сина разом з матір`ю - АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_7 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_9 , 14.08.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.
ОСОБА_4 відвідує приватний заклад дошкільної освіти «Світ дитинства» в смт Чабани Фастівського району, характеризується позитивно; отримує спортивно-оздоровчі послуги ТОВ «СЛ Сейлс» (Sport Life), відвідує басейн, секцію з футболу, гуртки «Bebi-Sport», «Арт-терапія», «Англійська мова».
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).
Станом на 28.10.2024 відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають.
Згідно Акту обстеження умов проживання від 03.02.2025, за місцем проживання ОСОБА_1 створені належні умови для проживання дитини, її розвитку та навчання.
Під час перегляду відеозапису зустрічі батьків та ОСОБА_4 судом встановлено, що 06.08.2024 у визначений Розпорядженням день та час ОСОБА_10 приїхав за місцем проживання сина для зустрічі, завітав до дитячого садочку, де перебувала дитина, мав нетривалу зустріч у присутності матері дитини та інших осіб.
У Висновку Служба у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області вважає за доцільне встановити спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 шляхом затвердження графіка побачень, а саме рекомендувати батьку проводити спільний час з дитиною щонеділі з 09 год. до 19. 00 год. безперервно, без присутності матерів, враховуючи фізіологічні потреби дитини; кожного року святкувати день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 та державні свята Новий Рік, Різдво, Великдень в присутності матері; один раз на рік для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини в літній період протягом 10 днів проводити спільний відпочинок батька з сином без присутності матері на території України; матері не чинити перешкоди у спілкуванні батька з сином.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК Українимати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо цевикликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, а також застосувати спосіб захисту порушеного права, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Слід також враховувати, що самостійне застосування судом при прийнятті рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17).
Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За приписами ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Суд зауважує, що інтереси дитини у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не повинні мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.
Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з нею.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення ЄСПЛ Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).
Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ Йохансен проти Норвегії», 07 серпня 1996 року).
У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами з метою забезпечення права батьків на спілкування з дитиною.
Апеляційний суд також у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного графіка спілкування дитини з батьком, оскільки встановлений порядок і час зустрічей відповідають найкращим інтересам дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення викладено неправильно, оскільки відповідно до його змісту побачення відбуваються у суботу першого, третього та п`ятого тижня кожного місяця з 13:00 до 18:00, тоді як у місяці нібито є лише чотири тижні, є необґрунтованими. Календарні місяці розпочинаються та закінчуються у різні дні тижня, у зв`язку з чим у певних місяцях фактично припадає п`ять субот. Отже, визначення побачень також у суботу «п`ятого тижня» є можливим та не містить суперечностей, а висновки суду першої інстанції у цій частині є обґрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в резолютивній частині рішення зазначено про можливість проведення зустрічей з урахуванням стану здоров`я, бажання та розпорядку дня дитини, що начебто створює можливість для маніпулювання під час виконання рішення, також є необґрунтованими. У спорах, що стосуються прав та інтересів неповнолітньої дитини, пріоритетним є забезпечення її найкращих інтересів, зокрема належного лікування, розвитку та дотримання індивідуального режиму дня. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано передбачив, що зустрічі можливі за умови належного стану здоров`я дитини, з урахуванням її бажання та розпорядку дня.
Крім того, колегія суддів вважає, що під час ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оцінив її складність та обґрунтовано визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягали стягненню.
Доводи апеляційної скарги про недоцільність графіка побачень у частині щорічної зустрічі у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18:00 до 21:00 - є необґрунтованими, оскільки, як зазначено апеляційним судом, суд першої інстанції визначив такий порядок спілкування, виходячи з найкращих інтересів дитини та з урахуванням прав і законних інтересів обох батьків. При цьому батько має рівні з матір`ю права на виховання дитини та участь у проведенні святкових днів, що сприяє підтриманню та зміцненню родинних зв`язків між батьком і дитиною.
Доводи апеляційної скарги про те, що присутність матері під час зустрічей з дитиною є обов`язковою, оскільки у батька та сина відсутні теплі відносини між собою, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.
У справі судом не було встановлено негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідача під час побачень батька з сином.
При цьому наявність між сторонами неприязних стосунків і конфліктів може негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні його зустрічей з сином у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування.
Враховуючи наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди щодо виховання сина, та за відсутності встановлених обставин, які свідчили б про небезпеку для дитини з боку батька, колегія суддів дійшла висновку про доцільність проведення побачень дитини з батьком без присутності матері. Такий порядок відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з батьком та зменшенню впливу на дитину конфлікту між батьками. 
Крім того, встановлено перехідний період до визначеного рішенням суду графіку: перші чотири зустрічі ОСОБА_1 з ОСОБА_4 проводити у присутності матері ОСОБА_2 з метою сприяння налагодження такого рівня стосунків між батьком і сином, щоб після закінчення перехідного періоду наступні зустрічі без присутності матері відбувались у комфортній для дитини атмосфері, без страху та стресу.
Такий графік побачень забезпечить систематичне спілкування та участь батька у вихованні дитини з мінімальними змінами у вже звичному для дитини проживанні разом з матір`ю. Такий спосіб участі батька у вихованні дитини не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості ОСОБА_4 в повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 подану адвокатом Гриньком Володимиром Федоровичем та ОСОБА_2 подану Клименко Яною Миколаївною - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна