Справа № 712/477/26
Провадження № 2-а/712/37/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
за участю секретаря - Білик О.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 07.07.2025 відповідачем винесено постанову № 3481/M/2025, якою накладено на нього штраф у розмірі 17 000 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. 
Як зазначено в протоколі №3481/M/25 від 02.07.2025р. суть адміністративного правопорушення вбачається в тому, що громадянин, ОСОБА_1 , не має при собі військово-облікового документу військовозобов?язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , дане діяння є порушенням вимог ч.6 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку» від 21.10.1993 року № 3354-ХIII зі змінами, та абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. 
При складанні протоколу, особу ОСОБА_1 , було індентифіковано за паспортом громадянина України, про що зазначено в протоколі №3481/M/25 від 02.07.2025р. про адміністративне правопорушення. Отже, єдиною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слугувала відсутність у ОСОБА_1 , військово-облікового документа військовозобов?язаного, та не пред?явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач вказує на те, що склад адміністративного правопорушення в даному випадку відсутній оскільки дані позивача були наявні в різних комунікаційних реєстрах та системах, базах даних, держателем яких є держава. 
Відповідно до п.1 Положення про територіальніцентри комплектування соціальної підтримки -Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов?язку і військовоїслужби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.
Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей, що прямо передбачено в примітці до ст.210 КУпАП. 
3 огляду на викладене, уповноважені особи відповідача не був позбавлений можливості отримати відомості щодо позивача з реєстрів держателем яких він є.
Таким чином, у відповідача не було підстав, при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі протоколу №3481/M/2025 від 02.07.2025 року для застосування положень статті 210-1 КУпАП і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП, відповідно до примітки ст.210 КУПАП.
Просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №3481/M/2025 від 07.07.2025 року, винесену начальником Черкаського об?єднаного ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою визнано громадянина, ОСОБА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачено за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу усумі 17000,00грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Додатково просив поновити строк звернення до суду, оскільки постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення №3481/M/2025 від 07.07.2025 року, йому було надано Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського МУМЮУ, за результатами розгляду його заяви про надання цієї постанови, лише 15 грудня 2025 року. 24 грудня 2025 року, в межах десятиденного строку на оскарження постанови позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №3481/M/2025 від 07.07.2025 року, в якій також просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , безпідставно набуті кошти в сумі 34000,00 грн. Проте, 26 грудня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від у справі №712/17566/25, позовну заяву було повернуто позивачеві відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі порушення правил об?єднання позовних вимог. Позовну заяву, разом із доданими до неї документами, зокрема, враховуючи і квитанцію про сплату судового збору, було повернуто 08 січня 2026 року. Зазначені вище обставини, стали причиною пропущення строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №3481/M/2025 від 07.07.2025 року.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2026 по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якій просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне: з аналізу положень чинного законодавства в редакції, станом на 02.07.2025, можна дійти висновку, що за змістом ч. 6 ст. 22 Закону № 3543 у взаємозв?язку із абз. 3 п.п. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, адміністративна відповідальність, згідно ч. 3 ст.210-1 КУпАП, настає як за відсутність при собі військово-облікового документа, так і при непред?явленні його за вимогою, зокрема, уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Тобто, громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ в період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану і пред?явити його на вимогу уповноваженого представника, зокрема, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а його відсутність чи непред?явлення є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Пунктом 2 постанови КМУ «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово –облікового документа для призовників, військовозобов?язаних та резервістів і форми такого документа» №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, у ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ паперовій формі.
Щодо твердження позивача щодо про те, що відповідач, не був позбавлений можливості отримати відомості щодо ОСОБА_1 з реєстрів держателем яких він є, ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив наступне. Відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної
інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у зв?язку з порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що полягало у відсутності при собі та непред?явленні військово-облікового документа на законну вимогу представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Протокол про адміністративне правопорушення складено 02.07.2025 року.
Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення ст. 210 та 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі отримання держателем відповідного реєстру персональних даних призовника чи військовозобов?язаного шляхом електронної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами та державними реєстрами. Зазначена позиція є помилковою, оскільки ґрунтується на неправильному, вибірковому та розширювальному тлумаченні норми права, без урахування її змісту, системного зв?язку з іншими положеннями законодавства та мети правового регулювання.
Примітка до ст. 210 КУПАП регулює виключно питання неповідомлення особою про зміну персональних даних у випадку, коли такі дані були отримані держателем реєстру шляхом електронної інформаційної взаємодії. Зміст цієї норми спрямований на уникнення подвійного обов?язку щодо повідомлення інформації, яка вже наявна у державних реєстрах. Водночас вона не встановлює загального звільнення від виконання інших обов?язків військового обліку, не скасовує обов?язку перебувати на військовому обліку, не усуває необхідності мати при собі військово-обліковий документ та пред?являти його на законну вимогу уповноважених осіб.
Тлумачення позивача фактично підміняє зміст норми та зводиться до необґрунтованого розширення її дії на будь-які правовідносини у сфері військового обліку. Такий підхід суперечить принципу законності притягнення до адміністративної відповідальності, закріпленому ст. 7 КУпАП, відповідно до якого ніхто не може бути підданий заходу впливу інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Розширювальне тлумачення норм, що передбачають підстави звільнення від відповідальності, є неприпустимим.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період. Відповідні обов?язки військовозобов?язаних також прямо випливають із положень Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закон України «Про військовий обов?язок і військову службу», які встановлюють обов?язок, мати при собі військово-облікові документи та пред?являти їх у передбачених законом випадках.
Непред?явлення військово-облікового документа на законну вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_4 є самостійним та завершеним складом адміністративного правопорушення, оскільки перешкоджає здійсненню перевірки облікових даних, встановленню правового статусу особи призовник, військовозобов?язаний, резервіст), перевірці наявності підстав для відстрочки чи звільнення, а також належному виконанню мобілізаційних заходів. Отримання певної інформації з державних реєстрів не забезпечує можливості оперативної ідентифікації особи без її участі та не замінює обов?язку пред?явити документ у момент перевірки.
Додатково слід врахувати, що правовий механізм електронної взаємодії між реєстрами має допоміжний, технічний характер. Його метою є оптимізація обміну інформацією між державними органами, а не звільнення громадян від персонального виконання встановлених законом обов?язків. Інакше застосування примітки до ст. 210 КУПАП у запропонованому позивачем тлумаченні призвело б до фактичного нівелювання вимог щодо документального підтвердження військово-облікового статусу, що суперечить публічним інтересам у сфері оборони держави.
Військовий обов?язок має активний, а не декларативний характер. Він передбачає не лише утримання від протиправної поведінки, а й вчинення конкретних позитивних дій. Особа зобов?язана не тільки повідомляти про зміну персональних даних, а й забезпечувати можливість перевірки свого військово-облікового статусу у спосіб, визначений законом. Невиконання законної вимоги уповноваженої особи є формальним складом правопорушення і не потребує настання будь-яких шкідливих наслідків. 
Щодо посилань позивача на наявність електронного військово-облікового документа, встановлено, що такий документ був сформований 04.07.2025 року о 10 год. 32 хв., тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення 02.07.2025 року. Таким чином, на момент вчинення правопорушення відповідний електронний документ об?єктивно не існував, а отже не міг бути пред?явлений.
Подальше його формування не усуває складу правопорушення, оскільки адміністративна відповідальність оцінюється виходячи з обставин, що існували на момент вчинення діяння. Більше того, сам факт формування електронного документа після складання протоколу свідчить про те, що позивач усвідомлював наявність відповідного обов?язку, однак не виконав його своєчасно.
Окремо представник відповідача вказував на наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки спірна постанова була направлена позивачу 06.10.2025, що підтверджується фіскальним чеком, тобто позивач мав би отримати постанову після 10.10.2025. При цьому повернення відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що постанова не вручена з причин, що незалежать від відповідача. 
Позивач 03.03.2026 скерував до суду відповідь на відзив, в якому зазначив що станом на дату винесення спірної постанови подія та склад злочину були відсутні, оскільки відповідачем на підтвердження обставин неможливості отримання інформації з відкритих джерел щодо особи позивача не надано жодних доказів. В даному випадку законодавець чітко визначив умову, за якої положення статей 210 та 210-1 КУпАП не застосовуються, а саме: за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних особи шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами, системами та/або реєстрами. Оскільки відповідач мав можливість, але всупереч закону не здійснив належних дій для отримання із системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональні дані військовозобов`язаного ОСОБА_1 про те, що останній перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . За вказаних обставин, у відповідача не було підстав при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі протоколу №3481/М/2025 від 02.07.2025 для застосування положень статті 210-1 і притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до примітки до ст.210 КУпАП.
Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Судом встановлено, що, 02.07.2025 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно вказаного протоколу встановлено наступне: 02.07.2025 року в приміщені Черкаського ОМ ПК та СТ встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не має при собі військово-облікового документу військовозобов?язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане діяння є порушенням вимог частини 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII із змінами та абзацу 3 пп. 10-1 Правил військового обліку призовників, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., що становить склад правопорушення передбаченого ч.3 статті 210-1 КУпАП. Гр. ОСОБА_1 роз`яснено ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке відбудеться 07.07.2025 о 10.36.
Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення №3481/М/2025 від 07.07.2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. Копію постанови ухвалено направити поштою.
Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення №3481/М/2025 від 07.07.2025 року, протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду.
За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначеніЗаконом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до приписів частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Згідно ч.2 п. 10-1 Додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 ( в редакції на момент винесення спірної постанови), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Отже, обов`язок уточнити персональні дані та мати при собі військово-обліковий документ та разом з документом, що посвідчує особу пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки покладався саме на військовозобов`язаного.
Відповідно до п. 49 постанови Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року №560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок) у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Згідно п. 50 Порядку право на перевірку військово-облікового документа (військовооблікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).
Згідно п. 51 Порядку перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися:
у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України - представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби;
за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блокпостах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.
Додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком, через який формується військово-обліковий документ в електронній формі.
За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ (ВОД) оформляється (створюється) та видається (замінюється):
- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації);
- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 р. №559.
Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:
Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;
Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;
Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
ВОД в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.
Формування та відображення ВОД в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.
У ВОД в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).
За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про ВОД в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.
Відповідно до пункту 9 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Відповідно до частини 1 статті 14-1Закону №1951електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.
За таких обставин, формування та пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.
Щодо доводів скаржника про протиправне незастосування судом першої інстанції приписів примітки до ст. 210 КУпАП, суд зазначає наступне.
Згідно з приміткою до статі 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Суд вважає необгрунтованими покликання скаржника на примітку до статті 210 КУпАП, оскільки позивачем не зазначено, яку саме інформацію відповідач мав можливість отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, позаяк матеріали справи не містять доказів формування позивачем у мобільному додатку «Резерв+» військово-облікового документу в електронній формі або його оформлення у паперовому вигляді, який надається на вимогу уповноваженої особи в порядку частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» станом на момент складення протоколу, тобто 02 липня 2025.
Згідно ст.235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Дослідивши зміст протоколу, суд зазначає, що він містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП. Крім того, позивач не заперечує, що він був присутій під час складання протоколу, проте поважних причин, які перешкоджали прибути у визначений в протоколі час на розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не вказує.
В силу положень ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №3481/М/2025 від 07.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню.
Суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення строку на оскарження постанови.
Враховуючи те, що сторона позивача не довела протиправності винесеної відносно нього постанови №3481/М/2025 від 07.07.2025 року, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові, та надали б суду підстав дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.
Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Поновити строк на оскарження постанови №3481/М/2025 від 07.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлений 26.03.2026 року.
Головуючий: Т.Є. Троян