Справа №504/4156/25
Провадження №2/504/1825/26

Доброславський районний суд Одеської області

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09.03.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря – Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за договорами кредиту, -
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 107585,71 грн. з яких:
за договором кредиту № 8427631 в розмірі 44080,71 грн., з яких 17112,55 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, та 17968,16 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами, 9000,00 сума заборгованості за пенею та штрафами;
за кредитним договором № 1999741 в розмірі 36225,00 грн., з яких 7000,00 грн. заборгованість за основною сумою тіла позики, 14000,00 грн. сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором № 73993281 в розмірі 27280,00 грн., з яких 16000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 7680,00 грн. сума заборгованості за понадстрокове користування кредитним коштами, 2400,00 грн. комісія за надання кредиту.
В обґрунтування позову зазначено, що 28.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 8427631.
17.07.2025 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 17072025, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 17.07.2025 року до Договору факторингу № 17072025, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 44080,71 грн., з яких 17112,55 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, та 17968,16 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами, 9000,00 сума заборгованості за пенею та штрафами.
Окрім того, 18.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 1999741.
16.07.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 1607-25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 року до Договору факторингу № 1607-25, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 36225,00 грн., з яких 7000,00 грн. заборгованість за основною сумою тіла позики, 14000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Окрім того, 13.01.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 73993281.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27280,00 грн., з яких 16000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 7680,00 грн. сума заборгованості за понадстрокове користування кредитним коштами, 2400,00 грн. комісія за надання кредиту.
Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно вищевказаних договорів, позивач просить вимоги позову задовольнити повністю.
В судове засіданні відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце його проведення шляхом надсилання повістки через підсистему електронний суд.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданому позові просить у разі неявки відповідача постановити по справі заочне рішення та за відсутності позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 28.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 8427631.
За змістом договору кредиту відповідач отримав 18000,00 грн. на строк 360 днів, з 28.10.2024 року.
Договором передбачено нарахування відсотків у стандартній ставці 1,0% за кожен день користування кредитним коштами.
Орієнтовна реальна річна відсоткова ставка становить 2899,03 %, орієнтовна вартість кредиту становить 82800,00 грн.
Загальна сума відсотків за користування кредитом становить 64800,00 грн.
П. п. 6.4, 6.4.1, 6.4.2 договору сторони передбачили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач збов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 1620,00 грн. на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання, та у розмірі 360,00 грн. починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.
17.07.2025 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 17072025, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 17.07.2025 року до Договору факторингу № 17072025, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 44080,71 грн., з яких 17112,55 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, та 17968,16 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами, 9000,00 сума заборгованості за пенею та штрафами.
Судом встановлено, що договір укладені в електронній формі, підписаний одноразовим електронним ідентифікатором С 2348, який надавався відповідачу одразу при виконанні кроків при укладенні договору.
Грошові кошти переведені позичальником на вказаний відповідачем рахунок, що вбачається з матеріалів справи.
Відповідач користувалась кредитними коштами та частково погашала кредит за умовами договору.
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

18.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 1999741.
За змістом договору кредиту відповідач отримала 7000,00 грн. на строк 357 днів.
Договором передбачено нарахування відсотків.
Зокрема тип процентної ставки- фіксована.
За користування кредитними коштами нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов:
Підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит); стандартна процентна ставка становить 3% в день за застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 07.01.2025 року включно; знижена процентна ставка 1,5% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки відповідно до наступниз умов, якщо Споживач до 07.01.2025 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 08.01.2025 року (включно) до останнього дня строку кредиту (включно).
Денна процентна ставка складає 0,916% в день, якщо застосовано стандартну проценту ставку протягом строку її дії; 0832% в день, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом строку її дії.
Загальні витрати по кредиту на дату укладення договору становлять 22890,00 грн., якщо застосовано стандартну проценту ставку протягом періоду її дії, або 20790,00 грн., якщо застосовано знижену проценту ставку, протягом строку її дії.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 9380,19 % річних, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом строку її дії, або 2762,44 % річних, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом строку її дії.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 29890,00 грн., якщо застосовано стандартну проценту ставку протягом строку її дії, або 27790,00 грн., якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом строку її дії.
Судом встановлено, що договір укладені в електронній формі, підписаний одноразовим електронним ідентифікатором М 854, який надавався відповідачу одразу при виконанні кроків при укладенні договору.
Грошові кошти переведені позичальником на вказаний відповідачем рахунок, що вбачається з матеріалів справи.
16.07.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 1607-25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 року до Договору факторингу № 1607-25, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 36225,00 грн., з яких 7000,00 грн. заборгованість за основною сумою тіла позики, 14000,00 грн. сума заборгованості за пенею, 15225,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Окрім того, судом встановлено, що 13.01.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту (з комісією за надання кредиту) № 73993281.
За змістом договору кредиту відповідач отримала 16000,00 грн. на строк 30 днів.
Дата надання кредиту 13.01.2025 року.
Дата повернення кредиту 11.02.2025 року.
Договором передбачено нарахування відсотків.
Зокрема тип процентної ставки- фіксована, 0,25% в день (п.2.2.3)за кожен день користування кредитом.
Проте, у п. 2.2.4 договору процентна ставка за день користування кредитом становить 0,75%.
Проценти за понадстрокове користування кредитом становлять 4% в день.
Пеня становить 4% в день.
Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2400,00 грн.).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 1186,17 %.
Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 19600 грн.
Судом встановлено, що договір укладені в електронній формі, підписаний одноразовим електронним ідентифікатором 00745, який надавався відповідачу одразу при виконанні кроків при укладенні договору.
Грошові кошти переведені позичальником на вказаний відповідачем рахунок, що вбачається з матеріалів справи.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Так, згідно до реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27280,00 грн., з яких 16000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 7680,00 грн. сума заборгованості за понадстрокове користування кредитним коштами, 2400,00 грн. комісія за надання кредиту.
Релевантні джерела права.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки своїх зобов`язань за договором відповідач добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення несплачених кредитних коштів.
У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови взятих на себе зобов`язань не виконала, що виявилося у неповернення коштів та стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Суд погоджується з тим, що з відповідача слід стягнути тіло кредиту: 17112,55 грн.+7000,00 грн.+16000,00 грн.= 40112,55 грн., оскільки це передбачено договорами та доведено відповідними розрахунками.
Водночас суд не погоджується із розміром сум за відсотками за користування кредитами.
Зокрема, за кредитним договором від 28.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 № 8427631 нараховано в межах строку кредитування заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 17968,16.
За кредитним договором від 18.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 №1999741 нараховано в межах строку кредитування заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 15225,00 грн.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (справа ЄСПЛ "Ван де Гурк проти Нідерландів", заява №23192/15, рішення від 29 травня 2019 року). Водночас принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦК України).
Відсутність позову про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).
Суд вважає, що відсотки за цими кредитними договорами є не справедливо великими.
Тому за кредитним договором від 28.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 № 8427631 слід стягнути 8600,00 грн. відсотків, що становить 50% від загальної суми тіла кредиту.
За кредитним договором від 18.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 №1999741 слід стягнути 3500,00 грн. відсотків, що становить 50% від загальної суми тіла кредиту.
Із викладеного вище вбачається, що у даному випадку, визначений позивачем (кредиторами, позичальниками) у змісті договорів розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак відповідні пункти Договорів є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що у 2 та більше разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Тому, на переконання суду першої інстанції з простроченої заборгованості за нарахованими процентами, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 50% від простроченої заборгованості.
Суд повторює, що суд знає закон.

За кредитним договором від 13.01.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 № 73993281, нараховано в межах строку кредитування 1200,00 грн. відсотків за користування кредитними коштами.
Суд погоджується з цією сумою, оскільки вона визначена сторонами у договорі та розрахована у межах строку кредитування, не виглядає надмірною і не перевищує половини розміру тіла кредиту.
Тому ця сума відсотків, безумовно, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Суд не погоджується із сумою відсотків в розмірі 7680,00 грн. за понадстрокове користування кредиту, оскільки ці відсотки нараховані за межами строку кредитного договору.
Позивач не позбавлений можливості обрати інший спосіб захисту, зокрема, звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача сум відповідно до статті 625 ЦК України.
Тому ці відсотки безпідставні і стягненню не підлягають.
Щодо комісії 2400,00 грн. за надання вказаного кредиту то суд вважає цю суму обгрунтованою, оскільки сторони погодили цю комісію умовами договору, і ці умови договору не суперечать законодавству про кредитування.
Тому ця сума комісії підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо пені.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Отже сума пені 9000,00 грн. розрахована відповідно до умов договору від 28.10.2024 року № 8427631 стягненню не підлягає.
Тому позов слід задовольнити частково.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки задоволена частина позову становить 55812,55 грн. тобто 51,88 % ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 1570,93 грн., решту судового збору слід віднести на рахунок позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4,6,10,12,141,228,229,247,263,265,273,274279 ЦПК України, ст. ст. 549-551,625,651,1049-1050,1052,1054 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за договорами кредиту, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі в сумі 55812,55 грн. з яких 40112,55 грн. сума заборгованості за тілом кредитів, 13300,00 грн. заборгованість за відсотками за користування коштами, 2400,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.
В решті вимог позову, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1570,93 грн.
Решту судового збору віднести на рахунок позивача.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту його отримання в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя 	В. К. Барвенко