Справа № 943/2284/25 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М. 
Провадження № 33/811/482/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича на постанову Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , 17 листопада 2025 року о 12.04 год. в м. Буську по вул. Центральній Золочівського району Львівської області, керував скутером марки «Crosser», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера та в медичному закладі, відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Порушення вчинене двічі повторно протягом року, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Скоробогатий М.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Буського районного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року, оскільки ОСОБА_1 копію даної постанови отримано 9 березня 2026 року, після чого звернувся до адвоката та подав апеляційну скаргу в межах десятиденного строку.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з`ясовано фактичні обставини справи, не надано належної оцінки доказам, суд підійшов формально та упереджено до розгляду справи.
Повідомляє, що ОСОБА_1 про дату та час судового засідання не був повідомлений належним чином. Судом неповно та однобічно з`ясовано обставини справи.
Наголошує, що працівниками поліції, на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував скутером марки «Crosser», натомість він керував електровелоспедом, у якого наявні педалі та потужність якого становить 500 Вт.
Зазначає, що працівники поліції безпідставно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водію ОСОБА_1 .
Окремо наголошується, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , фактично є електровелосипедом із потужністю до 3 кВт, а тому не відноситься до механічних транспортних засобів і не підпадає під дію ст. 130 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 3 квітня 2026 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, адвокат Скоробогатий М.В. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Скоробогатого М.В., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності отримав копію постанови 9 березня 2026 року, участі в розгляді справи не приймав, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Частиною 3 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515648 від 17 листопада 2025 року (а.с.1) відповідно до якого ОСОБА_1 , 17 листопада 2025 року о 12.04 год. в м. Буську по вул. Центральній Золочівського району Львівської області, керував скутером марки «Crosser», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера та в медичному закладі, відмовився під відеозапис;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився;
-інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 3), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі він відмовився;
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5540333 від 21 серпня 2025 року (а.с. 4) з якої встановлено, що ОСОБА_1 керував скутером, «Crosser», без номерного знаку, без мотошолому, чим порушив п.2.3г ПДР України;
-рапортом лейтенанта поліції С.Мелешко (а.с.5). з якого встановлено, що працівниками поліції зупинено скутер «Crosser», без номерного знаку, оскільки особа їхала без мотошолома, під час опитування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився;
-довідкою капітана поліції М. Костюка (а.с. 6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 28 березня 2025 року постановою Буського районного суду Львівської області притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-інформаційною довідкою (а.с. 7), з якої встановлено, що 4 липня 2025 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП;
-копією постанови Буського районного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року (справа №943/1305/25) (а.с. 9-10),з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП;
-копією постанови Буського районного суду Львівської області від 28 березня 2025 року (справа №943/486/25) (а.с. 13-14), з якої встанволено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, рух і зупинку скутера «Crosser», без номерного знаку, водій керував транспортним засобом не маючи шолому, опитування водія ОСОБА_1 , під час якого він зазначав, що скутер має потужність 1 квт., окрім того під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився, після чого йому роз`яснено права та обов`язки, повідомлено, що будуть складено адміністративні матеріали.
Твердження апелянта, що працівниками поліції на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 скутером марки «Crosser», а натомість він керував електровелосипедом із наявними педалями та потужністю 500 Вт, апеляційний суд розцінює критично та вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справ, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, чітко зафіксовано поведінку особи під час спілкування з працівниками поліції, він не заперечував факту виконання ним функцій водія саме скутера, не висловлював будь-яких зауважень щодо типу транспортного засобу та не зазначав про його належність до електровелосипедів.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що посилання апелянта на наявність педалей та потужність двигуна не підтверджені належними та допустимими доказами та мають характер припущень, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України мопед двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Отже, оскільки ОСОБА_1 керував скутером марки «Crosser», без номерного знаку потужністю 1 квт, як він про це повідомив працівників поліції, який у розумінні п. 1.10 ПДР України є транспортним засобом та відноситься до мопедів, тому доводи апелянта про недоведеність факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом є неспроможні.
Аргументи апелянта, що працівники поліції безпідставно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водію ОСОБА_1 , спростовуються, відеозаписом, долученим до матеріалів спавши, на якому зафіксовано, що патрульні виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння , у зв`язку із чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився, зазначена інформація також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 3), які описані вище за текстом.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 про дату та час судового засідання не був повідомлений належним чином, апеляційний суд відхиляє, оскілки особу, яка притягується до адміністративної відповідальності неодноразово повідомлялося про розгляд справи судовими повістками від 3 грудня 2025 року, 30 січня 2026 року , 13 лютого 2026 року, які були направлені йому за допомогою смс, що підтверджується довідками про вручення (а.с. 20, 22, 27).
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Скоробогатого М.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:

постанову Буського районного суду львівської області від 27 лютого 2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя        Партика І.В.