ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4482/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Ніконової Д.І.
розглянувши справу № 916/4482/25 в порядку загального позовного провадження 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Флай Ойл” (65078, місто Одеса, вулиця Героїв Крут, будинок 15, офіс 201/5) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Добро-Мир” (65114, місто Одеса, вулиця Тополина, 14/1-А) 
про стягнення 794 540,59 грн,

за участі представників учасників справи:
від позивача: не з`явився, в матеріалах справи наявна заява /вх.№8189/26 від 06.03.2026/ про проведення судового засідання за відсутності представника позивача;
від відповідача: не з`явився, в матеріалах справи наявна заява /вх.№8718/26 від 11.03.2026/ про розгляд справи за відсутності представника відповідача
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Флай Ойл” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Добро-Мир” 794540,59 грн заборгованості, що складається з 630670,96 грн заборгованості за договором від 25.07.2023 р. № 320-23, 23999,66 грн 3% річних, 113515,29 грн пені та 26355,28 грн інфляційних втрат.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 для розгляду справи №916/4482/25 визначено суддю Лічман Л.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2025 прийнято позовну заяву (зареєстрована 06.11.2025 р. за вх. № 4608/25) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4482/25. Постановлено справу № 916/4482/25 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "02" грудня 2025 р. об 11:30. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2025 р.: 1) враховуючи поважність причин, наведених представником відповідача, на підставі ст.119 ГПК України частково задоволено клопотання відповідача про продовження строку на подачу відзиву та продовжено строк на його подачу до 08.12.2025 р.; 2) оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09.12.2025 р. о 12:30 для надання можливості відповідачу реалізувати право на подачу відзиву.
05.12.2025 р. від позивача надійшло клопотання (зареєстроване за вх. № 38978/25) про розгляд справи без участі представника, зокрема, в якому повідомляє, що у випадку подання відповідачем відзиву на позов має намір подати відповідь на відзив.
08.12.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позов (зареєстрований за вх. № 39094/25).
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 р.: 1) прийнято до розгляду відзив на позов; 2) встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 17.12.2025 р.; встановлено відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив до 25.12.2025 р.; 3) оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.12.2025 р. о 12:30 для подачі сторонами заяв по справі; 4) забезпечено представнику позивача можливість участі у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
15.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№40185/25 від 25.12.2025).
Розпорядженням Керівника апарату суду від 17.12.2025 №319 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи” У зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Лічмана Л.В. зі штату суду, відповідно до Указу Президента України №942/2025 від 13.12.2025 "Про призначення судді", статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України та на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 №17-01/2025, з метою дотримання строків визначених ГПК України, відповідно до пункту 2.3.44. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/4482/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 визначено суддю Петренко Н.Д.
Ухвалою суду від 17.12.2025 прийнято до провадження справу №916/4482/25 та призначено підготовче судове засідання на "27" січня 2026 р. на 12:30.
Однак, "27" січня 2026 р. о 12:30 судове засідання не відбулось, у зв`язку із технічними проблемами з доступом до сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
Ухвалою суду від 12.02.2026 призначено підготовче засідання у справі №916/4482/25 на "17" лютого 2026 р. на 12:30. 
В підготовчому засіданні 17.02.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 11.03.2026 р. на 13:00.
До судового засідання учасники справи не з`явились. 
Представник позивача Конев К.С. 06.03.2026 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Представник відповідача Скибінська Є.С. 11.03.2026 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заперечила щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Флай Ойл» та просить при ухваленні рішення у справі врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті спору.
В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю “Флай Ойл” посилається на часткове невиконання відповідачем умов названого договору в частині оплати вартості поставленого позивачем товару за накладними: від 14.10.2024 р. № 18747; від 23.09.2024 р. № 17343; від 25.06.2024 р. № 11659; від 22.06.2024 р. № 11514; від 27.05.2024 р. № 9936; від 26.05.2024 р. № 9874; від 24.05.2024 р. № 9755; від 23.05.2024 р. № 9685; від 22.05.2024 р. № 9607; від 20.05.2024 р. № 9485; від 19.05.2024 р. № 9433; від 18.05.2024 р. № 9385; від 17.05.2024 р. № 9326.
При цьому позивач посилається на те, що станом на дату подання позовної заяви відповідачем не оплачено за поставлений на його користь товар за договором №320-23 від 25.07.2023 року суму у розмірі 630670 (шістсот тридцять тисяч шістсот сімдесят) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок. На виконання підпункту 4.4.2 Договору №320-23, відповідачем 18 жовтня 2024 року було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.10.2024 15.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Флай Ойл» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Добро-Мир» за Договором №320-23 від 25.07.2023, яким зафіксовано заборгованість станом на 18.10.2024 року саме у розмірі 630670,96 гривень, що є додатковим доказом на підтвердження позиції позивача. З жовтня 2024 року нових постачань за договором №320-23 не відбувалось, сума заборгованості не сплачувалась.
За таких умов, як зазначає позивач, відповідач порушив (не виконав) свої грошові зобов`язання, передбачені договором №320-23 шляхом несплати суми у розмірі 630670,96 грн. Позивач вказує, що загальна сума боргу з урахуванням 3% річних, пені та інфляційних втрат дорівнює 630670,96 + 23999.06 + 113515,29 + 26355,28 =794 540,59 грн, яка і є сумою позовних вимог.
У відзиві на позов відповідач посилається на те, що дійсно, відповідач, як покупець за Договором №320-23 від 25.07.2023 року отримував товар (дизельне пальне). ТОВ «Добро-Мир» здійснює свою діяльність у таких сферах, як вантажний автомобільний транспорт (код 49.41), ремонт і технічне обслуговування машин та устатковання промислового призначення (код 33.12), технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код 45.20), а також діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (код 46.11). 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України був введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що пізніше було продовжено. У цей період підприємство не змогло працювати в звичайному режимі, оскільки попит на ринку на послуги значно знизився через складну ситуацію в країні. В умовах воєнного стану ТОВ «Добро-Мир» змушене було адаптуватися до нових реалій, оскільки багато аспектів звичної господарської діяльності стали значно ускладнені. Підприємство опинилося під тиском численних викликів, зокрема через обмеження на переміщення, нестабільність на ринку праці, а також значне зниження попиту на послуги, що раніше були ключовими для його бізнес-моделі. Попри складну економічну ситуацію, ТОВ «Добро-Мир» проявило активну громадянську позицію. Підприємство передало значну кількість автомобілів на потреби Збройних Сил України, здійснювало ремонт і технічне обслуговування техніки, яка використовувалася для військових та гуманітарних потреб. Зокрема, скорочення обсягів вантажних перевезень через порушення логістичних ланцюгів, а також обмеження на використання транспорту в певних регіонах через небезпеку бойових дій, призвели до значного зниження доходів. 
За поставлений товар ТОВ «Флай Ойл», за договором №320-23 від 25.07.2023 року ТОВ «Добро-Мир» має заборгованість у розмірі 630670 гривень 96 копійок. В травні 2025 року, в місті Одеса, за адресою: 19-км. Старокиївської дороги № 43, за місцем знаходження належних Товариству транспортних засобів, в ході чергової зустрічі з ОСОБА_1 , директором ТОВ «Флай Ойл», останній проявив ініціативу і запропонував передати йому, в якості повернення наявного боргу за нафтопродукти, транспортний засіб DAF TE 105XF, Сідловий тягач, VIN номер НОМЕР_1 , колір жовтий, рік 2007 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Вважає, що з метою погашення боргу сторони досягли усної домовленості про передачу ТОВ «Флай Ойл» транспортного засобу — сідлового тягача DAF TE 105XF, 2007 року, який належав ТОВ «Добро-Мир» та мав балансову вартість 896 056,00 грн. На балансі та у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро-Мир», Код ЄДРПОУ: 45118486, перебував Сідловий тягач DAF TE 105XF, номер НОМЕР_1 , колір жовтий, рік 2007 року (держ. номер НОМЕР_3 ). Відповідно до балансової довідки станом на 26.05.2025 року балансова вартість за Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.12.2025 3 рахунком 10 бухгалтерського обліку складає: DAF TE 105XF, Сідловий тягач, номер НОМЕР_1 , колір жовтий, рік 2007 року, вартість 896056,00 грн. 
Відповідач зазначає, що для реалізації домовленостей ТОВ «Добро-Мир» вчинило наступні дії:
- 26.05.2025 року ТОВ «Добро-Мир» звернулось до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, про зняття з обліку автомобіля для подальшої продажі: DAF TE 105XF, Сідловий тягач , номер НОМЕР_1 , колір жовтий, рік 2007 року, вартість 896 056,00 грн, у т.ч. ПДВ 149 342,67 грн. та отримав відповідну довідку; 
- власником ТОВ «Добро-Мир» було ухвалено рішення власника №3 від 03.06.2025 року, яким було вирішено зняти з обліку та реалізувати Сідловий тягач, DAF TE 105XF, держ. номер НОМЕР_4 , що є власністю ТОВ «Добро-Мир»; 
- 05.06.2025 року керівництво ТОВ «Флай Ойл», з місця постійного перебування, забрало транспортний засіб Сідловий тягач, DAF TE 105XF, держ. номер НОМЕР_4 . Після того як передача автомобіля була здійснена, згідно усної домовленості з ОСОБА_2 , бухгалтер ТОВ «Добро-Мир» підготувала акт зарахування зустрічних однорідних вимог, який був спрямований на електронну адресу ТОВ «Флай Ойл», яким передбачалась компенсація вартості транспортного засобу та взаємне припинення зобов`язань на суму 711 563,95 грн за ст. 601 ЦК України. Після підписання Акта між сторонами не мало залишитися жодних претензій. 
Також відповідач звертає увагу суду на те, що у період з 05.06.2025 року по теперішній час на банківський рахунок ТОВ «Добро-Мир» не надходили грошові кошті від продажу транспортного засобу у розмірі 896 056,00 грн. Директор ТОВ «Добро-Мир» вважав, що ТОВ «Флай Ойл» списав заборгованість за договором № 320-23 від 25.07.2023 року. Однак, станом на теперішній час ТОВ «Флай Ойл» Акт не підписало, заборгованість не списало, а натомість звернулося до суду з позовом до ТОВ «Добро-Мир» про стягнення загальної суми 794 540,59 грн, що включає основний борг, 3% річних, пеню, інфляційні втрати, витрати на правничу допомогу та судовий збір.
02.12.2025 року директору стало відомо, що 05 червня 2025 року в територіальному сервісному центрі МВС 5152 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області, особа діюча від імені ТОВ «Добро-Мир», але не маючи на це права, уклала договір купівлі продажу транспортного засобу DAF TE 105XF, Сідловий тягач, VIN номер НОМЕР_1 , колір жовтий, рік 2007 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 з фізичною особою ОСОБА_3 . Відповідно до отриманої інформації та документів продаж транспортного засобу було здійснено за 40 052,55 грн. Продаж транспортного засобу було здійснено без відома та без участі директора ТОВ «Добро-Мир», особою, яка не мала права на вчинення вищевказаного правочину, та за не існуючими документами. За вказаними фактами директором вже подані відповідні заяви до правоохоронних органів. Відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_3 є тестем ОСОБА_1 , директора ТОВ «Флай Ойл». Враховуючи наведені обставини, поведінка ТОВ «Флай Ойл» свідчить про несумлінність та недобросовісність у взаємовідносинах із ТОВ «Добро-Мир». Незважаючи на досягнуті домовленості щодо погашення заборгованості шляхом передачі транспортного засобу, а також на фактичні дії ТОВ «Добро-Мир» з виконання домовленостей, «Флай Ойл» не мав реального наміру списувати борг, а був зацікавлений виключно в отриманні транспортного засобу без належного виконання зустрічних зобов`язань. Не підписання Акта заліку, ухилення від підтвердження домовленостей та подання позову про стягнення боргу після отримання транспортного засобу вказують на наявність у ТОВ «Флай Ойл» єдиного наміру — привласнити транспортний засіб та водночас стягнути кошти, що суперечить принципам добросовісності, справедливості й розумності, передбаченим чинним законодавством.
Окрім того, відповідач зауважує, що Договором оренди №320-23 не визначено граничні строки нарахування пені у випадку порушення стороною прийнятого на себе зобов`язання, тому нарахування обмежено строками, які встановлено законодавством. Таким чином, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З позовною заявою ТОВ «Флай Ойл» звернулось 05.11.2025 року, тому до деяких позовних вимог щодо стягнення пені необхідно застосувати строк позовної давності.
Як вже було вище зазначено, ТОВ «Добро-Мир» виконало всі необхідні дії для реалізації такої домовленості: підготувало документи, зняло автомобіль з військового обліку, ухвалило рішення про його передачу та фактично передало транспортний засіб. Однак ТОВ «Флай Ойл» не підписало акт зарахування зустрічних однорідних вимог, не списало заборгованість та, всупереч досягнутим усним домовленостям, подало позов про стягнення боргу. Більше того, після отримання транспортного засобу відбулося його відчуження сторонній особі без відома ТОВ «Добро-Мир», що свідчить про недобросовісність та зловживання з боку ТОВ «Флай Ойл». Усі ці обставини підтверджують, що ТОВ «Добро-Мир» діяло сумлінно та намагалося погасити борг, тоді як ТОВ «Флай Ойл» зловживало своїми правами та діяло недобросовісно. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК України) суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. У зв`язку з чим відповідач просить суд звернути увагу на вищевикладені обставини при вирішенні питання про стягнення пені. Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро-Мир» не погоджується із заявленим позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені вимоги не відповідають критерію розумності їхнього розміру та складності справи.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що у травні 2025 року за ініціативою директора ТОВ «Флай Ойл» ОСОБА_1 було запропоновано передати йому в якості повернення наявного боргу за нафтопродукти транспортний засіб DAF TE 105XF 2007 року випуску з VIN номером НОМЕР_1 , а також про те, що сторонами нібито було досягнено усної домовленості про передачу ТОВ «Флай Ойл» транспортного засобу балансовою вартістю 896 056,00 гривень в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Добро-Мир» та ТОВ «ОЛ-ДЕР-ТРАНС» перед ТОВ «Флай Ойл». Разом з тим, жодних доказів на підтвердження наявності такої домовленості, ініціативи на неї позивача та тим більше її реалізації шляхом вчинення відповідних дій – підписанням первинних документів, перерахуванням грошових коштів, переоформленням права власності на транспортний засіб на позивача тощо, відповідач до відзиву на позов не надає. При цьому позивач наголошує на тому, що відносини ОСОБА_4 та очолюваного ним Товариства з обмеженою відповідальністю «Добро Мир» із ОСОБА_3 не мають ніякого відношення до взаємовідносин позивача із відповідачем.
Щодо посилання відповідача на строки позовної давності стосовно стягнення пені за договором поставки №320-23 позивач вказує, що відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року та Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами та доповненнями) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану багаторазово продовжувався і востаннє його було подовжено згідно з указом Президента України від 20.10.2025 року №793/2025 Законом України «Про затвердження указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб з 05 год. 30 хвилин 05 листопада 2025 року. Враховуючи безперервний строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час, перебіг позовної давності, встановлений статтею 258 ЦК України, зупинено на час дії зазначених обставин. Отже строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені за договором поставки №320/23 не застосовується. За загальним правилом, встановленим у діючому законодавстві України, сума пені може бути стягнута не більш, ніж за 6 календарних місяців. Враховуючи, що кожна із несплачених сум поставлених товарів несплачувалась протягом періоду, який значно перевищує 6 календарних місяців а розмір пені за кожен день невиконання своїх зобов`язань Покупцем за договором №320-23 зафіксований пунктом 5.2. цього Договору у розмірі 0,1% від суми недоплати за кожен день недоплати, відповідно позивач вважає свій розрахунок вірним, адже для зручності розрахунку позивач виходив із кількості днів у календарному місяці 30 і нарахував пеню відповідно за період 180 календарних днів.
Правом на подання заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 25 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Флай Ойл» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добро-Мир» (Покупець) укладено договір №320-23, за умовами якого (пункт 1.1.) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати нафтопродукти (далі – Товар) у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість. 
Відповідно до п. 2.1. Договору Загальна вартість (ціна) цього Договору не обмежується і складається з вартості (ціни) окремих партій товару, що підлягають поставці за цим Договором.
Пунктом 2.2. Договору визначено, що ціна (вартість) кожної окремої партії товару узгоджується Сторонами та зазначається у рахунку-фактурі та відповідних видаткових накладних. 
Пунктом 2.5. Договору визначено, що оплата кожної окремої партії Товару здійснюється Покупцем за умовами та строками визначеними у рахунку-фактурі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця. Рахунок-фактура надається Покупцю засобами телекомунікаційного зв`язку. 
Пунктом 2.6. Договору встановлено, що максимальний термін оплати, який може бути встановлений Продавцем у рахунку-фактурі, за окрему партію Товару за цим Договором, не може перевищувати 5 банківських днів з дати поставки (передачі) товару Покупцю. 
Пунктом 3.5. Договору встановлено, що факт поставки товару (передачі у власність) в рамках цього Договору підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками обох сторін. Цим же пунктом регламентовано, що датою поставки (передачі у власність товару) вважається дата, що вказана у видатковій накладній. 
Отже умовами Договору №320-23 передбачено виконання грошових зобов`язань Покупця не пізніше п`ятого банківського дня з моменту поставки товару. 
Згідно з підпунктом 4.4.2 Договору №320 23, обов`язком Покупця є також проводити звірку взаєморозрахунків та підписувати акт звірки взаєморозрахунків між Сторонами. 
На виконання положень Договору №320-23 від 25.07.2023 року, позивачем протягом 2023-2024 років здійснювалось постачання на користь відповідача дизельного пального. 
Станом на 05.11.2025 року повністю неоплаченими залишились наступні видаткові накладні, складені сторонами: 
№18747 від 14.10.2024 року на суму 105777,32 гривень; 
№17343 від 23.09.2024 року на суму 163712,56 гривень; 
№11659 від 25.06.2024 року на суму 31150,00 гривень; 
№11514 від 22.06.2024 року на суму 58497,48 гривень; 
№9936 від 27.05.2024 року на суму 23321,76 гривень; 
№9874 від 26.05.2024 року на суму 18700,44 гривень; 
№9755 від 24.05.2024 року на суму 19360,44 гривень; 
№9685 від 23.05.2024 року на суму 40245,04 гривень; 
№9607 від 22.05.2024 року на суму 3961,32 гривень; 
№9485 від 20.05.2024 року на суму 88573,32 гривень; 
№9433 від 19.05.2024 року на суму 17821,32 гривень; 
№9385 від 18.05.2024 року на суму 17712,20 гривень. 
Частково неоплаченою залишилась видаткова накладна №9326 від 17.05.2024 року (сплачено 19548,40 грн. з 61386,16 грн.) – сума недоплати дорівнює 41837,76 гривень.
Таким чином, загальна сума основного боргу складає 630 670,90 грн, що не оспорюється стороною відповідача.
Відповідно до пункту 5.2. Договору №320-23, кожна зі сторін, яка неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлений (переданий у власність) Товар) за цим Договором, повинна на вимогу і на користь іншої сторони сплатити пеню в розмірі 0,1% (нуль цілих однієї десятої) відсотка від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми).
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є 794540,59 грн заборгованості, що складається з 630670,96 грн заборгованості за договором від 25.07.2023 р. № 320-23, 23999,66 грн 3% річних, 113515,29 грн пені та 26355,28 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В ході судового розгляду справи встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки №320-23 від 25.07.2023 в розмірі 630 670,95 грн. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що ТОВ «Добро-Мир» виконало всі необхідні дії для реалізації усної домовленості про зарахування зустрічних однорідних вимог внаслідок передачі позивачу транспортного засобу, а саме: підготувало документи, зняло автомобіль з військового обліку, ухвалило рішення про його передачу та фактично передало транспортний засіб. Однак ТОВ «Флай Ойл» не підписало акт зарахування зустрічних однорідних вимог, не списало заборгованість та, всупереч досягнутим усним домовленостям, подало позов про стягнення боргу. Суд відхиляє вказані доводи сторони відповідача та зазначає, що наведені пояснення як щодо наявності усної домовленості, так і щодо її реалізаціїї належними та допустимими в сенсі ст. ст. 76, 77 ГПК України доказами не підтверджено.
Судом досліджено наведений позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого основна сума боргу складає 630 670,96 грн, 3% річних – 23 999,66 грн, пеня за договором – 113 515,29 грн, інфляційні втрати – 26 355,28 грн. Так, судом встановлено правильність вказаного розрахунку та його відповідність наявним матеріалам справи. При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем нарахування пені проведено не більше ніж за 6 місяців щодо кожного нездійсненого платежу.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З огляду на те, що основна сума боргу складає 630 670,96 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Окрім того, суд також відхиляє доводи сторони відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року та Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами та доповненнями) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану багаторазово продовжувався і востаннє його було подовжено згідно з указом Президента України від 20.10.2025 року №793/2025 Законом України «Про затвердження указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб з 05 год. 30 хвилин 05 листопада 2025 року. Враховуючи безперервний строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час, перебіг позовної давності, встановлений статтею 258 ЦК України, зупинено на час дії зазначених обставин. Отже строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені за договором поставки №320-23 не застосовується, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовною заявою строк позовної давності не сплинув. 
Судом встановлено, що позивачем при обрахунку загальної суми заборгованості допущено арифметичну помилку, яку зазначено і в прохальній частині позову, а саме просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 794540 (сімсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок, що складається з суми основної заборгованості за договором №320-23 від 25.07.2023 року у розмірі 630670 (шістсот тридцять тисяч шістсот сімдесят) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, суми 3% річних у розмірі 23999 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок, суми пені у розмірі 113515 (сто тринадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок та сум інфляційних втрат у розмірі 26355 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок. При цьому, 630670,96+23999,66+113515,29+26355,28=794 541,19 грн, а не 794540,59 грн. Такі саме суми нарахувань вбачаються і з наведеного позивачем розрахунку заборгованості.
На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги саме на суму 794 541,19 грн, оскільки в прохальній частині позову чітко зазначені складові цієї суми, отже в даному випадку немає виходу за межі позовних вимог.
Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені. 
Доводи сторони відповідача не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи та в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 9 534,50 грн, що вбачається із платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 6976 від 05.11.2025.
Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 9 534,50 грн підлягає стягненню з відповідача.
В позовній заяві ТОВ "Флай Ойл" також просить про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Відповідно до норм цього Закону:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 цього Закону);
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону);
- видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст. 19 цього Закону);
- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 цього Закону).
Здійснюючи аналіз наведених норм Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснувала, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду у п. 164 постанови від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 виснувала, що одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002, щодо судових витрат зазначено, що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" від 25.03.1999 та "Єчюс проти Литви" від 31.07.2000).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" від 23.01.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п.п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у п. 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Судом встановлено, що у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму у розмірі 4000,00 грн, витрачених на правничу допомогу у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду.
З поданих стороною позивача матеріалів вбачається, що 30.10.2025 між ТОВ «Юристи та партнери» в особі директора Конева К.С. та ТОВ «Флай Ойл» в особі директора Чмуленко С.М. було укладено Договір про надання правничої допомоги №30/10-25ПД.
Пунктом 1.1. Договору визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику визначені цим Договором правничу допомогу (юридичні послуги) щодо:
- підготовки позовної заяви до Господарського суду Одеської області щодо стягнення з ТОВ «Добро-Мир» суми заборгованості у розмірі 794 540,96 грн за договором поставки №320-23 від 25.07.2023 (з урахуванням сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України).
На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає:
- Копію Договору про надання правничої допомоги №30/10-25ПД від 25.10.2025 р.
- Рахунок фактура №466 від 03.11.2025 року на суму 4 000,00 грн.
- Платіжна інструкція кредитового переказу коштів №6974 від 05.11.2025 на суму 4000,00 грн, що було сплачено ТОВ «Флай Ойл» на користь ТОВ «Юристи та партнери».
- Акт №0411-ПД/2025 здавання-прийняття робіт з надання правничої допомоги за договором №30/10-25ПД від 30.10.2025, складений 04.11.2025.
- Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ТОВ «Флай Ойл» за позовною заявою про стягнення заборгованості з ТОВ «Добро-Мир».
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги адвокатом.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ТОВ «Добро-Мир» не погоджується із заявленим позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені вимоги не відповідають критерію розумності їхнього розміру та складності справи. Водночас відповідач вказує, що такі витрати в сумі 4000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Витрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви та іншої роботи є не співмірним визначену у договорі розміру гонорару (4000 грн), так як в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження реальності витрат на таку суму.
У відповіді на відзив позивач критично оцінює доводи відповідача щодо неспівмірності визначеного у договорі гонорару адвокату позивача (4000 грн) критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Так, позивач вважає, що, по-перше, час витрачений адвокатом на написання позовної заяви на 12 аркушах із розрахунком пені, 3% річних та інфляційних втрат, дослідженню та скануванню 29-ти додатків до позовної заяви (протягом 4-х годин) відповідає усім критеріям реальності та розумності розміру понесених витрат, більш того такі витрати визначені позивачу з 50% знижкою (1000 грн. за 1 годину роботи замість базової ставки – 2000 грн./година); по-друге, такі витрати більш ніж в п`ять разів є меншими за заявлені витрати відповідача за підготування відзиву на позовну заяву на 12 аркушах із контррозрахунком пені та сьома додатками (21000 грн.). За таких умов, відповідач позбавлений можливості стверджувати про завищення витрат на правничу допомогу позивача, в той час як, самим відповідачем за обсяг роботи власного адвоката, який є співставним з обсягом роботи адвоката позивача, вказується орієнтовний обсяг понесених витрат у розмірі 21000 грн.
Таким чином, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, господарський суд вважає розмір судових витрат, заявлених позивачем до стягнення, дійсним, обґрунтованим, розумним і співмірним, з урахуванням складності та значення справи для сторін, в зв`язку з чим покладає на відповідача ТОВ «Добро-Мир» весь заявлений ТОВ «Флай Ойл» розмір витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Флай Ойл” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Добро-Мир” про стягнення 794 540,59 грн – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Добро-Мир” (65114, м. Одеса, вулиця Тополина, 14/1-А, ЄДРПОУ 45118486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Флай Ойл” (65078, м. Одеса, вулиця Героїв Крут, будинок 15, офіс 201/5, ЄДРПОУ 42467625) заборгованість в розмірі 794 541,19 грн /сімсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот сорок одну гривню 19 копійок/, з яких: 630 670,96 грн – основний борг; 23 999,66 грн - 3% річних; 113 515,29 грн – пеня; 26 355,28 грн – інфляційні втрати; судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн /чотири тисячі гривень 00 копійок/ та судовий збір в розмірі 9 534,50 грн /дев`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири гривні 50 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
З урахуванням відпустки головуючого з 23.03.2026 по 27.03.2026 включно повне судове рішення складено та підписано 30 березня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко