Справа №638/7385/25
Провадження № 2/638/3657/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Плахотничої В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СД-АРГО» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,
в с т а н о в и в:
Позивач, в особі представника Мякоти Т.М., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:
- розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6322882200:04:000:0129 площею 9,0622 гектарів, укладений 17 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СД-АГРО», зареєстрований 16 вересня 2014 року, номер запису про інше речове право 9664323;
- стягнути з ТОВ «СД-АГРО», код ЄДРПОУ 37714954, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , орендну плату за 2022, 2023 та 2024 рік в розмірі 46 562,87 гривень, пеню в розмірі 21649,29 гривень, інфляційні втрати в розмірі 6 482,31 гривень, три відсотки річних в розмірі 1 779,40 гривень, всього 76 473,87 гривень (сімдесят шість тисяч чотириста сімдесят три гривні 87 копійок).
Позов обґрунтований тим, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий № 6322882200:04:000:0129 площею 9,0622 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оскільської сільської ради (колишня територія Вірнопільської сільської ради) Ізюмського району Харківської області. 17 вересня 2014 року між сторонами укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки та додаткова угода до цього договору від 29 січня 2018 року, право оренди за якими зареєстроване 16 вересня 2014 року, номер запису про інше речове право 9664323. Строк дії договору – 10 років, який продовжено ще на 8 років додатковою угодою. Вказаними угодами пере5дбачено порядок, розміри та умови сплати орендарем орендної плати за земельну ділянку. 
Разом із тим, відповідачем свої зобов`язання за договором не виконані, орендна плата за 2022 рік, за 2023 рік та за 2024 рік за договором оренди станом на 01 квітня 2024 року не виплачена. Перерахування податкових зобов`язань за договором оренди до бюджету за період 2022-2025 (січень) роки не здійснювались. Своїми діями відповідач допускає систематичне порушення умов договору, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення нездійснених виплат за договором оренди, індексів інфляції, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 31.07.2025 позов задоволено повністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.10.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СД-АРГО» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 31.07.2025 скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник зазначає, що ТОВ “СД-АГРО” з 28.10.2013 є сільськогосподарським товаровиробником, що здійснює діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції, місцем провадження господарської діяльності підприємства є: 64370, Харківська область, Ізюмський район, село Вірнопілля.
Так, між ТОВ “СД-АГРО” та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі від 17.09.2014 щодо земельної ділянки № НОМЕР_2 із земель приватної власності, кадастровий номер 6322882200:04:000:0129, яка розташована на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, загальною площею 9.0622 га, який до лютого 2022 року виконувався належним чином.
Проте саме з 24.02.2022 у ТОВ “СД-АГРО” виникли об`єктивні та непередбачувані обставини, які унеможливили виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за вказаним Договором.
Так, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України частина території області, де Товариство здійснювало свою господарську діяльність, перебувала під тимчасовою окупацією, а на інших територіях протягом тривалого часу велися активні бойові дії, що істотно унеможливлювало нормальне ведення господарської діяльності та створювало об`єктивні перешкоди для її здійснення.
Крім того, земельна ділянка, яка перебувала в оренді відповідача була замінована, що фактично позбавило користувача можливості реалізовувати своє право на користування майном, оскільки перебування на замінованій території створює пряму загрозу життю та здоров`ю у зв`язку з чим, здійснення господарської діяльності, сільськогосподарських робіт стає неможливим; зникає можливість безпечного доступу до об`єкта нерухомості.
Виходячи з викладеного, враховуючи наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали відповідачу використовувати орендовану земельну ділянку за призначенням, та які не залежать від волі товариства представник відповідача вважає, що відсутні передбачені законом підстави як для розірвання договору оренди, так і для стягнення орендної плати, а відтак, відсутня і юридична підстава для застосування до відповідача будь-яких заходів цивільно-правової відповідальності, у тому числі стягнення пені, інфляційних втрат чи трьох процентів річних.
Крім того, представник відповідача зазначив, що у зв`язку з активними бойовими діями на території села Вірнопілля, Ізюмського району, Харківської області, внаслідок обстрілів було повністю знищено приміщення та майно, що перебувало у власності підприємства.
Сукупність зазначених обставин повністю позбавила підприємство можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати будь-які доходи. Усі ці події виникли незалежно від волі відповідача, він не мав жодної можливості їх усунути навіть за умови прояву максимальної турботливості та обачності.
Виходячи з викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем у справі не долучені до відзиву сертифікату ТПП про настання форс-мажорних обставин за договором оренди землі від 17.09.2014 та Додаткової угоди до договору оренди землі від 29 січня 2018 року, повідомлення орендодавця ОСОБА_1 про виникнення форс-мажорних обставин, що у сукупності з іншими доказами свідчить про недоведеність ТОВ «СД-АГРО» наявності форс-мажорних обставин щодо зобов`язань по виконанню договору оренди землі.
Відповідачем по справі у відзиві на позовну заяву не зазначено поважних причин, з яких відповідач не звернувся до Торгово-промислової палати України для отримання Сертифікату про настання форс-мажорних обставин саме на спірній земельній ділянці.
Відповідачем не долучено до відзиву на позовну заяву належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у 2022 - 2024 році відповідач дійсно не мав об`єктивної можливості виконання договору оренди, не користувався та не обробляв належну позивачу земельну ділянку саме з причин форс-мажору (обставин непереборної сили) військової агресії РФ проти України, через що не сплачував у 2022-2024 роках оренду плату позивачу.
Тільки після звернення до суду з позовом ОСОБА_1 представник відповідача у справі звернувся з адвокатським запитом до Харківської обласної військової адміністрації та отримав відповідь від 06.08.2025 року, вих. № 0608.
Не виконуючи зобов`язання перед орендодавцем ОСОБА_1 протягом 2022, 2023, 2024, 2025 років, відповідач у справі не повідомив позивача, власника земельної ділянки про припинення діяльності згідно наказу та не запропонував варіанти вирішення питання користування земельною ділянкою, в тому числі і розірвання договору оренди .
Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучені неналежні докази на підтвердження форс-мажорних обставин.
Крім того, надані відповідачем акт обстеження земельної ділянки та акт про пожежу не є належними доказами існування форс-мажорних обставин, оскільки не оформлені належним чином, а також відсутні підтвердження повноважень осіб, які такі акти підписали.
Представником відповідача подано заперечення, в яких зазначено, що відсутність у матеріалах справи сертифіката ТПП сама по собі не може свідчити про відсутність форс-мажорних обставин, оскільки їх наявність має підтверджуватись і оцінюватись у комплексі з іншими доказами, поданими позивачем. Відповідач не мав обов`язку звертатися до ТПП ані згідно з умовами укладеного між сторонами договору, ані відповідно до вимог чинного законодавства. Сертифікат ТПП не є єдиним та виключним доказом існування форс-мажорних обставин.
По-друге, у даному випадку форс-мажорні обставини є загальновідомими та об`єктивно підтвердженими, а саме: запровадження на території України воєнного стану, окупація частини Харківської області та ведення активних бойових дій безпосередньо на території с. Вірнопілля, забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Ці обставини є публічними, загальнодоступними та такими, про які позивач не міг не знати. Відтак, відсутність сертифіката ТПП не спростовує факту існування форс-мажорних обставин та не може бути підставою для покладення на відповідача обов`язку зі сплати орендної плати за період, коли використання майна було фактично неможливим.
Крім того, позивачем, заперечуючи проти наданих актів обстеження земельної ділянки та про пожежу, не наведено нормативно-правових актів, яким вказані акти не відповідають.
Надані відповідачем докази є достатніми, повними та юридично релевантними для підтвердження обставин, які унеможливили використання земельної ділянки. Саме тому відповідно до частини 6 статті 762 ЦК України відповідач звільняється від обов`язку сплачувати орендну плату за період, протягом якого використання земельної ділянки було неможливим з причин, за які він не відповідає.
Представники сторін подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий № 6322882200:04:000:0129 площею 9,0622 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оскільської сільської ради (колишня територія Вірнопільської сільської ради) Ізюмського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія Р1 №718569, виданим 25 грудня 2001 року Вірнопільською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Вірнопільської сільської ради народних депутатів №39 від 21 серпня 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №320, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37545314 від 14 травня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 636114163228, ..номер запису про право власності 9669118. 
17 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність «СД-АГРО» укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.09.2014, номер запису про інше речове право 9664323.
29 січня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду до даного договору.
Відповідно до п.7 Договору договір укладено строком на 10 років.
Пунктом 6 Додаткової угоди до договору дія договору оренди продовжена на 8 років.
Відповідно до п. 8-13 Договору оренди та Додаткової угоди передбачені розмір, умови та строки виплати орендної плати. 
Додатковою угодою встановлено розмір орендної плати у п`ять відсотків від грошової оцінки земельної ділянки. 
Відповідно до п.13 Договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1 відсотків річних несплаченої суми за кожний день прострочення.
Позивач стверджує, та даний факт не оспорюється відповідачем, що останнім орендна плата за 2022 рік, за 2023 рік та за 2024 рік за договором оренди не виплачена, розмір заборгованості становить 46 562,87 гривень.
Згідно п. 36 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або зі рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, встановлених законом.
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося не з її вини (п. 39-40 Договору оренди).
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст. 792 ЦК України).
Відповідно до статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 1 ст. 124 ЗК України).
Згідно положень ст.1, 3, 13, 15 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є в тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За змістом статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Судом встановлено, що позивач є титульним володільцем земельної ділянки, між сторонами укладено договір оренди землі, який за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, с.Вірнопілля Оскільської сільської територіальної громади віднесено до територій на яких велися активні бойові дії з 24.02.2022 року по 24.09.2022.
Директором ТОВ «СД-АГРО» 28.02.2022 видано наказ № 1 про припинення господарської діяльності в зв`язку з воєнним станом в країні та бойовими діями на території Ізюмського району, Харківської області.
Згідно листа Харківської обласної військової адміністрації № 03-01-02/2024 від 08.08.2025 в 2024 році земельні ділянки (згідно кадастрових номерів, вказаних у запиті № 0608 від 06.08.2025, серед яких є і земельна ділянка, договір оренди щодо якої є предметом спору у даній справі) надані Ізюмською військовою адміністрацією до Харківської обласної військової адміністрації ввійшли до переліку пропозицій, наданих Національному органу з питань протимінної діяльності, для очищення території Харківської області від вибухонебезпечних предметів на 2025 рік. Згідно з Планом виконання заходів з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів земель сільськогосподарського призначення на 2025 рік, схваленого на засіданні Національного органу з питань протимінної діяльності 19 грудня 2024 року, земельні ділянки із зазначеними у листі кадастровими номерами ввійшли до переліку територій (об`єктів), які потребують обстеження на наявність ділянок, забруднених мінами та вибухонебезпечними залишками війни та подальшого очищення.
Таким чином, земельна ділянка із кадастровим № 6322882200:04:000:0129 площею 9,0622 гектарів, розташована на території Оскільської сільської ради (колишня територія Вірнопільської сільської ради) Ізюмського району Харківської області, вважається такою, що забруднена мінами та вибухонебезпечними залишками війни та підлягає очищенню.
Викладеними доказами підтверджуються твердження представника відповідача про неможливість використання ним земельної ділянки за призначенням.
Крім того, у зв`язку з активними бойовими діями на території села Вірнопілля, Ізюмського району, Харківської області, внаслідок обстрілів було повністю знищено приміщення та майно, що перебувало у власності підприємства, що підтверджується актом про пожежу від 24 березня 2023 року, витягом з ЄРДР № 22022220000002644 за частиною 1 ст. 438 КК, фотографіями, доданими до відзиву.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Наслідки невиконання договору оренди землі передбачені ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», згідно якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 
Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Разом із тим, згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Крім того, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. (ч. 6 ст. 762 ЦК України).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року в справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року в справі № 363/1834/17 зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.
Під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб. 
Вказаний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28 липня 2025 року у справі № 369/5027/19.
Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено наявність обставин непереборної сили, які призвели до неможливості будь-якого використання орендованої земельної ділянки, та відповідно, неможливості виконання умов договору оренди землі з причин, які не залежали від його волі, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору оренди землі, від стягнення орендної плати відповідно до вимог ч. 1 ст. 617 ЦК України, а також неможливості розірвання договору на підставі ст. 651 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі».
Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відповідачем не надано сертифікату ТПП щодо конкретних обставин, які виникли у ТОВ «СД-АГРО» та які можуть вважатись форс-мажорними як підстава для звільнення від виконання передбачених договором зобов`язань.
Дійсно, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Разом із тим, Цивільний кодекс України не встановлює того, що єдиним підтвердженням наявності фарс-мажорних обставин є саме сертифікат Торгово-промислової палати України.
Відсутнє таке застереження і в Законі України «Про оренду землі».
При цьому, навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором. (Постанова ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22).
Решта доводів, наведених стороною позивача, як то про невідповідність актів вимогам нормативно-правових актів та не підтвердження повноважень осіб, які їх підписали, а також не повідомлення позивача про припинення діяльності, викладених вище висновків суду не спростовують. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, всі судові витрати суд покладає на позивача.
Відповідач у відзиві на позов просив стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.
З огляду на те, що повноваження представника підтверджуються ордером серії АТ № 1110791 від 20.08.2025, а також з огляду на наданий представником обсяг правової допомоги у справі, а саме підготовка та подання до суду низки заяв по суті справи, а також із процесуальних питань, суд приходить до висновку що заявлена до стягнення сума судових витрат на правову допомогу є обґрунтованою та відповідає обсягу наданої правової допомоги.
Керуючись ст. 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити з задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СД-АРГО» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СД-АРГО» коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , діє на підставі ордеру серії ВІ №1285434 від 06.03.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1646 від 21.03.2017.
Відповідач: ТОВ «СД-АГРО», код ЄДРПОУ: 37714954, юридична адреса: вул. Миру, 10-А, с. Вірнопілля, Ізюмський р-н., Харківська обл. 
Представник відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , діє на підставі ордера серії АТ №1110791 від 20.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001996 від 22.04.2024.

Суддя           О. В. Зінченко