ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 квітня 2026 року справа №200/7242/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В. , Компанієць І.Д. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 р. у справі № 200/7242/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 07 жовтня 2024 року № 056750011949;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу
періодів роботи в російській федерації:
з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року,
з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року,
з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року,
з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року,
з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року,
з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року,
з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року;
періоди роботи в Республіці Польща:
з 16 серпня 2018 року по 16 грудня 2018 року,
з 20 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07 жовтня 2024 року № 056750011949 “Про відмову у призначенні пенсії за віком”.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області включити до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на пенсію за віком періоди роботи в іншій державі:
з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року,
з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року,
з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року,
з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року,
з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року,
з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року,
з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 вересня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог – відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування скарги зазначено, що відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, членами якої є Україна та російська федерація, Уряди держав - учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.
Зі змісту норм вказаної Угоди встановлено, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення” Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. москві; Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди.
Крім цього, російська федерація ще у червні 2022 року денонсувала Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Пенсійний фонд України звернувся із запитом від 27.12.2022 за №2800-030102-5/56080 щодо погодження порядку дій, який буде застосовуватись до прийняття відповідного нормативно-правового акту у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій/поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації.
Відповідно до запропонованого порядку дій, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території рфср по 31.12.1991, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону №1058.
Міністерство соціальної політики України (далі – Мінсоцполітики) листом від 12.01.2023 №411/0/2-23/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо порядку дій.
При призначенні пенсії, Мінсоцполітики запропонувало заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 Закону №1058, а за період по 31.12.1991 – на умовах, визначених абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058.
01.01.2023 росія припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій/ поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації. Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць
Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення та зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023.
У зв`язку з повномасштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України, Верховною Радою України 01.12.2022 було прийнято Закон “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993”, який набрав законної сили 23.12.2022.
Даний закон передбачає зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, а також вихід з них.
За інформацією Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022.
Відповідно до статті 25 Закону України “Про міжнародні договори України”, зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.
Відповідно до статті 13 Закону України “Про міжнародне приватне право” - документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.
Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.
Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 “Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів” та вступила в силу в Україні в 2003 році.
З дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю.
Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в російській федерації та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.
Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 05.12.2003 №237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2003 за №1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.
У разі проставлення апостилю на окремому від документа аркуші документ і аркуш з апостилем скріплюються шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення , а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що матеріали справи містять належні докази в підтвердження спірних періодів роботи.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. 
30 вересня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії.
Матеріали електронної пенсійної справи позивача містять: заяву про призначення пенсії від 30 вересня 2024 року; військовий квиток серії НОМЕР_1 ; довідку Слов`янського енергобудівного фахового коледжу від 12 липня 2024 року № 158; довідку Слов`янського енергобудівного фахового коледжу від 12 липня 2024 року № 17/158/09; довідки відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 21 жовтня 2019 року №№ 235, 236, 237, від 17 січня 2015 року №№ 1, 29, від 26 лютого 2015 року № 28 разом з поштовим конвертом про здійснення поштового відправлення; довідку PGO Services Sp. Z.O.O.; річну інформацію про застрахованих осіб (Informacja roczna dla osoby ubezpieczonej ZUS) з серпня 2018 року по грудень 2018 року, з лютого 2019 року по жовтень 2019 року; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; трудову книжку серії НОМЕР_3 ; анкету-опитування; відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформовані станом на 30 вересня 2024 року; Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформовані станом на 30 вересня 2024 року.
За принципом екстериторіальності для розгляду заяви від 30 вересня 2024 року визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.
07 жовтня 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих ним документів ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 056750011949 “Про відмову у призначенні пенсії за віком”.
Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058.
Відмовляючи в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Донецькій області виходило з такого:
Пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону № 1058, – 60 років.
Вік заявника – 60 років 01 місяць.
Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058, – 31 рік.
Страховий стаж особи – 26 років 05 місяців 06 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- всі періоди роботи з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року, з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року, з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_4 , оскільки російська федерація припинила участь в Угоді 1992 року;
- періоди роботи згідно з довідками від 21 жовтня 2019 року №№ 235, 236, 237, від 26 лютого 2015 року № 28, від 17 березня 2015 року №№ 1, 29 – довідки потребують перекладу на українську мову та проставлення апостилю компетентним органом держави, якою видано документи, оскільки Законом № 2783 Україна зупинила дію Конвенції 1993 року;
- періоди роботи в Республіці Польща з 16 серпня 2018 року по 16 грудня 2018 року, з 20 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року – потребують уточнення формуляром, який надходить до Пенсійного фонду України.
Заявник не працює.
Відтак, ГУ ПФУ в Донецькій області вирішило відмовити позивачеві у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України заявник не перебуває та пенсію не отримує.
За висновком пенсійного органу, позивач набуде право на пенсійну виплату після досягнення 63-річного віку з 18 серпня 2027 року.
Заявнику роз`яснено, що це рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному ст. 105 Закону № 1058, відповідно до законодавства про звернення громадян в органи Пенсійного фонду України вищого рівня, а також у судовому порядку.
Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що при вирішення питання щодо наявності у позивача права на пенсію ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало до його страхового стажу періоди:
з 01 вересня 1979 року по 02 березня 1983 року – навчання у вищих/середніх навчальних закладах – 03 роки 06 місяців 02 днів;
з 12 квітня 1983 року по 17 квітня 1985 року – військова служба строкова – 02 роки 00 місяців 06 днів;
з 24 червня 1985 року по 04 січня 1988 року – 02 роки 06 місяців 11 днів;
з 11 січня 1988 року по 15 березня 1989 року – 01 рік 02 місяці 05 днів;
з 04 квітня 1989 року по 31 грудня 2003 року – 14 років 08 місяців 28 днів;
з 01 січня 2004 року по 06 грудня 2005 року – 02 роки 00 місяців 00 днів;
з 25 січня 2007 року по 19 червня 2007 року – 00 років 05 місяців 14 днів;
всього – 26 років 05 місяців 06 днів.
Трудова книжка серії НОМЕР_3 містить такі записи.
Запис 17 – 14 вересня 2007 року на підставі наказу від 14 вересня 2007 року № 50 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” (мовою оригіналу – открытое акционерное общество “Московский опытный завод ВНИИМЕТМАШ”) в механо-складальний цех № 1 токарем-розточником.
Запис 18 – 25 серпня 2008 року на підставі наказу від 25 серпня 2008 року № 85/1 звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 Трудового кодексу російської федерації (далі – ТК рф).
Запис 19 – 26 вересня 2008 року на підставі наказу від 26 вересня 2008 року № 110 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод “ВНІІМЕТМАШ” в механо-складальний цех № 1 токарем-розточником 6 розряду.
Запис 20 – 19 жовтня 2009 року на підставі наказу від 19 жовтня 2009 року № 60 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Запис 21 – 20 жовтня 2009 року на підставі наказу від 19 жовтня 2009 року № 33 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” в механо-складальний цех № 1 токарем-розточником 6 розряду.
Запис 22 – 29 листопада 2009 року на підставі наказу від 29 листопада 2009 року № 75 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Запис 23 – 15 грудня 2009 року на підставі наказу від 15 грудня 2009 року № 43 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” токарем-розточником 6 розряду в механо-складальний цех № 1 на механічну дільницю.
Запис 24 – 28 вересня 2010 року на підставі наказу від 27 вересня 2010 року № 64 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Трудова книжка серії НОМЕР_3 не містить будь-яких записів про трудову діяльність позивача з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року.
Трудова книжка серії НОМЕР_2 містить відомості, аналогічні тим, що наведені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , про періоди роботи позивача з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року (записи 1-4), з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року (записи 5-6), з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року (записи 7-8), з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року (записи 9-10).
Також трудова книжка серії НОМЕР_2 містить такі записи.
Запис 11 – 29 вересня 2010 року на підставі наказу від 29 вересня 2010 року № 54 позивач був прийнятний на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московській дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” токарем-розточником 6 розряду в механо-збиральний цех № 1 на механічну дільницю.
Запис 12 – 01 січня 2011 року на підставі наказу від 11 січня 2011 року № 3 переведений в механічний цех токарем-розточником 6 розряду.
Запис 13 – 20 вересня 2011 року на підставі наказу від 20 вересня 2011 року № 41 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Запис 14 – 10 жовтня 2011 року на підставі наказу від 10 жовтня 2011 року № 40 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” токарем-розточником 6 розряду в механічний цех.
Запис 15 – 01 жовтня 2012 року на підставі наказу від 01 жовтня 2012 року № 58 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Запис 16 – 02 жовтня 2012 року на підставі наказу від 02 жовтня 2012 року № 59 позивач був прийнятий на роботу до відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” токарем-розточником 6 розряду в механічний цех.
Запис 17 – 17 березня 2015 року на підставі наказу від 17 березня 2015 року № 25 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 77 ТК рф.
Довідка акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 21 жовтня 2019 року № 235, видана на підставі картки форми Т-2, містить інформацію про дати прийняття на роботу і звільнення ОСОБА_1 з покликанням на відповідні накази по підприємству за періоди з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року, з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року, з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року.
Довідка акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 21 жовтня 2019 року № 236, видана на підставі особових рахунків по заробітній платі (особові рахунки, платіжні відомості тощо), містить інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди роботи з жовтня 2007 року по грудень 2007 року, з січня 2008 року по грудень 2008 року, з січня 2009 року по жовтень 2009 року, з січня 2010 року по листопад 2010 року, з січня 2015 року по березень 2015 року.
Згідно з довідкою від 21 жовтня 2019 року № 236 інформація за періоди з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року не збереглась; з усіх сум, що включені в довідку, здійснені відрахування до пенсійного фонду за встановленими тарифами.
Довідка акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 21 жовтня 2019 року № 237 містить інформацію про реорганізацію (перейменування) цього підприємства.
Довідка відкритого акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 17 березня 2015 року № 1, видана на підставі особових карток, містить інформацію про суму заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 за періоди з січня 2010 року по листопад 2010 року, з січня 2011 року по серпень 2011 року, з жовтня 2011 року по грудень 2011 року, з лютого 2012 року по грудень 2012 року, з січня 2013 року по грудень 2013 року, з січня 2014 року по грудень 2014 року.
Згідно з довідкою від 17 березня 2015 року № 1 з усіх, включених в довідку сум, здійснені відрахування до пенсійного фонду рф за встановленими тарифами.
Довідки про доходи фізичної особи за 2014 рік від 26 лютого 2015 року за № 28 та за 2015 рік від 17 березня 2015 року за № 29, видані відкритим акціонерним товариством “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ”, містять інформацію про дохід ОСОБА_1 за періоди з січня 2014 року по грудень 2014 року та з січня 2015 року по березень 2015 року відповідно.
Розрахунок стажу (форма-РС) право свідчить, що ГУ ПФУ в Донецькій області не зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди роботи з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року, з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року, з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року.
Згідно з довідкою без дати і номера, яка видана PGO Services Sp. Z.O.O., ОСОБА_1 працював в PGO Services Sp. Z.O.O. на контрактній основі в періоди з 16 серпня 2018 року по 16 грудня 2018 року та з 20 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року.
Щорічна інформація для застрахованої особи за період з серпня 2018 року по грудень 2018 року (Informacja roczna dla osoby ubezpieczonej ZUS IMIR od sierpieс 2018 do grudzieс 2018) щодо ОСОБА_2 (Sotskoi Yurii, PESEL: НОМЕР_5 ) містить зведену інформацію про внески на соціальне та медичне страхування за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року, включаючи внески застрахованої особи на пенсійне страхування.
Щорічна інформація для застрахованої особи за період з лютого 2019 року по жовтень 2019 року (Informacja roczna dla osoby ubezpieczonej ZUS IMIR od luty 2019 do paџdziernik 2019) щодо ОСОБА_2 (Sotskoi Yurii, PESEL: НОМЕР_5 ) містить зведену інформацію про внески на соціальне та медичне страхування за період з березня 2019 року по жовтень 2019 року, включаючи внески застрахованої особи на пенсійне страхування.
Розрахунок стажу (форма-РС) право свідчить, що ГУ ПФУ в Донецькій області не зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди роботи з 16 серпня 2018 року по 16 грудня 2018 року та з 20 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Також, відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків. 
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 17, 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відповідно до п.23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.
Стаж позивача у спірний період підтверджується записами у трудовій книжці. 
Так, разом з заявою про призначення пенсії від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 надав трудові книжки серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2 .
Записами 17-24 в трудовій книжці серії НОМЕР_3 та записами 1-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 підтверджений факт зайнятості позивача в періоди з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року, з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року, з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року.
Отже, у періоди з 14 вересня 2007 року по 25 серпня 2008 року, з 26 вересня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, з 20 жовтня 2009 року по 29 листопада 2009 року, з 15 грудня 2009 року по 28 вересня 2010 року, з 29 вересня 2010 року по 20 вересня 2011 року, з 10 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року, з 02 жовтня 2012 року по 17 березня 2015 року ОСОБА_1 працював токарем-розточником у відкритому акціонерному товаристві “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” (на території російської федерації), що підтверджено записами 17-24 в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , записами 1-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , довідками акціонерного товариства “Московський дослідний завод ВНІІМЕТМАШ” від 21 жовтня 2019 року №№ 235, 236, 237, від 17 березня 2015 року №№ 1, 29, від 26 лютого 2015 року № 28.
Щодо посилання скаржника, як підставу не зарахування періоду роботи позивача на припинення Україною та росією участі в Угоді, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч.2 ст.4 Закону №1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
За положенням статті 26-1 Закону № 1058, у разі відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого ч. ч. 1-3 ст. 26 цього Закону, для визначення права на призначення пенсії за віком включаються періоди роботи особи в іншій державі (за наявності) у календарному обчисленні, за умови зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. Порядок підтвердження та зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) встановлюється Кабінетом Міністрів України";
Відповідно до п. п. 5-1, 5-2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058, періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення” за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пенсії, призначені в Україні з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року до дати припинення її дії для України, продовжують виплачуватися з урахуванням положень цієї Угоди”.
Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно із статтею 11 зазначеної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до п. 1 ст. 13 Угоди 1992 року, кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Згідно з п. 2 ст. 13 Угоди 1992 року, пенсійні права громадян держав – учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
14 січня 1993 рому укладена Угода між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян Україні і росії, які працюють за межами своїх країн, (далі – Угода 1993 року).
Відповідно до ст. 1 Угоди 1993 року, дія цієї Угоди поширюється на осіб […], які є громадянами або постійно проживають на території однієї із Сторін […] та здійснюють свою трудову діяльність на умовах найму на території іншої Сторони […].
За положенням п. 2 ст. 4 Угоди 1993 року, передбачав, що трудова діяльність працівника оформлюється трудовим договором (контрактом), укладеним з роботодавцем згідно з трудовим законодавством Сторони працевлаштування. […].
Відповідно до п. 2 ст. 6 Угоди 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
За правилами ч. 3 ст. 6 Угоди 1993 року, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до ст. 7 Угоди 1993 року, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
За правилами ст. 11 Угоди 1993 року, документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї сто за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації.
Відповідно до ст. 12 Угоди 1993 року, ця Угода набирає чинності з моменту підписання.
Згідно з п. 1 ст. 13 Угоди 1993 року, ця Угода укладається строком на п`ять років і буде автоматично продовжуватись кожного разу на один рік, якщо жодна з Сторін не заявить про свій намір припинити її дію шляхом письмового повідомлення не менш як за 6 місяців до закінчення відповідного періоду.
За положенням п. 2 ст. 13 Угоди 1993 року, передбачено, що у разі денонсації Угоди її положення залишаються чинними щодо трудових договорів (контрактів), укладених Працівниками з роботодавцями, до закінчення строку, на який вони були укладені.
15 квітня 1994 року Уряди Арезбайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан та України уклали Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів (далі – Угода 1994 року), яка набрала чинності 11 серпня 1995 року, ратифікована Україною 11 липня 1995 року і набрала чинності для України 22 серпня 1995 року.
Частиною 2 статті 4 Угоди 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Відповідно до ст. 9 Угоди 1994 року питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (та) двосторонніми угодами.
За правилами ст. 18 Угоди 1994 року у разі припинення дії цієї Угоди її положення залишаються чинними щодо трудових договорів (контрактів), укладених працівниками з роботодавцями (наймачами), до закінчення терміну, на який вони були укладені.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Угоди 1994 року ця Угода укладається терміном на п`ять років і буде автоматично продовжуватися кожного разу на один рік. Кожна зі Сторін може заявити про свій намір вийти з цієї Угоди шляхом письмового повідомлення депозитарія про це не менш ніж за шість місяців до закінчення відповідного періоду.
Так, положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Отже, Постанова від 29.11.2022 № 1328 набрала чинності 02.12.2022, натомість у період роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.
Також, 30 червня 2022 року набув чинності Федеральний закон від 11 червня 2022 року №175-ФЗ “Про денонсацію Російською Федерацією з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення”, яким була денонсована Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, підписану в місті Москва 13 березня 1992 року.
Крім того, з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.
29 червня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3192-ІХ “Про зупинення у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів та Протоколу про внесення змін і доповнень до Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року” (далі – Закон № 3192), який набрав чинності 21 липня 2023 року.
За п. 1 Закону № 3192 зупинена у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дія Угоди 1994 та Протоколу про внесення змін і доповнень до цієї Угоди.
24 червня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 639 “Про припинення дії Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн” (далі – Постанова КМУ № 639).
За п. 1 Постанови КМУ № 639 припинена дія Угоди 1993 року.
Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 639 Міністерству закордонних справ України доручено повідомити в установленому порядку уряд російської федерації про припинення дії Угоди 1993 року.
Постанова КМУ № 639 набрала чинності 27 червня 2023 року.
Колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008 року, п. 59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19.10.2004 року, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року тощо.
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах “Пічкур проти України”, “Ілашку та інші проти Молдови та Росії” як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”.
За наявності чинних положень Угоди, у період роботи позивача, що гарантували відповідне пенсійне право та соціальний захист, позивач не може нести тягар негативних наслідків у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу для призначення пенсії.
Окрім того, у силу приписів Угод пенсійні права громадян держав-учасниць, що виникли відповідно до положень Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Колегія суддів зазначає, що денонсація Угоди означає, що Угода припинила породження зобов`язань російської федерації у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Так, у постанові від 28 січня 2025 року у справі № 620/3530/22 Верховний Суд навів висновок, зокрема:
«25. Відповідно до оскаржуваного рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи у російській федерації з 2007 по 2018 роки.
28. Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
35. Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів (йдеться про Угоди 1992, 1993, 1994 років) передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.
40. Отже, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці.
42. Суди попередніх інстанцій також зазначали, що автентичність записів у трудовій книжці позивача у спірні періоди відповідачем не оспорюється. Трудова книжка позивача містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди, такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
43. За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про відсутність достатніх підстав для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, записи про які містяться у трудовій книжці позивача, до його страхового стажу, а відтак визнали дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів протиправними.
44. Крім того, Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Угоди 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
45. Постановою від 29 листопада 2022 року № 1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди 1992 року. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в п. 1 цієї постанови.
46. Таким чином, Угода 1992 року припинилася через шість місяців з дня отримання депозитарієм повідомлення України про вихід з Угоди, що сталося не раніше, ніж 30 травня 2023 року.
47. У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
48. Отже, на час звернення позивача до відповідача (23 лютого 2022 року) Угода була чинною. Окрім того, не зважаючи на вихід України з Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (ст. 13 Угоди 1992 року).
49. Так само не є підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу роботи позивача до стажу, який враховується для призначення пенсії і припинення участі російської федерації в Угоді, адже такий стаж ним набутий до прийняття відповідних нормативних актів.
50. Крім того, надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу лише з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.
51. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне сформувати такий правовий висновок: відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах російської федерації, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.»
Отже, відмова відповідача не ґрунтується на чинному законодавстві України.
За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду до стажу позивача.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в іншій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 р. у справі № 200/7242/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 р. у справі № 200/7242/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар