ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/164/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Олександрійської міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/164/25 за позовом Керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області до Олександрійської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Олександрійської окружної прокуратури (далі – позивач) в інтересах держави звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Олександрійської міської ради (також – відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду, який розміщений на русловому ставку р. Головковка, яка є правою притокою р. Бєшка за межами села Головківка, площею 5,8826 га на земельній ділянці з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517, комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради, безхазяйним майном, а саме не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі;
- зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на визнання безхазяйним майном гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду, який розміщений на русловому ставку р. Головковка, яка є правою притокою р. Бєшка за межами села Головківка, площею 5,8826 га на земельній ділянці з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517, комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради, шляхом звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року задоволено адміністративний позов, а саме суд:
Визнав протиправною бездіяльність Олександрійської міської ради щодо невчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду, який розміщений на русловому ставку р. Головковка, яка є правою притокою р. Бєшка за межами села Головківка, площею 5,8826 га на земельній ділянці з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517, комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради, безхазяйним майном, а саме не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Зобов`язав Олександрійську міську раду вчинити дії, спрямовані на визнання безхазяйним майном гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду, який розміщений на русловому ставку р. Головковка, яка є правою притокою р. Бєшка за межами села Головківка, площею 5,8826 га на земельній ділянці з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517, комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради, шляхом звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Обґрунтована скарга, зокрема, тим, що законодавством передбачено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі (частина 4 статті 5 Закону).
Відповідно до положень ЦК України та Закону державній реєстрації підлягають права лише на ті споруди, які є нерухомим майном. Водночас, гідротехнічна споруда є інженерною спорудою, що допомагає здійснювати певні водогосподарські заходи як щодо використання водних ресурсів, так і для захисту від шкідливої дії води.
Натомість, такі об`єкти, як гідротехнічні споруди, не наділені технічними характеристиками, інформація про які підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру прав,
При визначенні споруд, права на які підлягають державній реєстрації, слід враховувати, що для таких споруд повинні бути притаманні ознаки нерухомого майна, визначені статтею 181 Кодексу, а саме, розташування на земельній ділянці, переміщення споруди неможливе без її знецінення та зміни її призначення. Державній реєстрації підлягають лише речові права на споруди, які є окремою нерухомою річчю, тобто не є приналежністю головної речі і складовою частини іншої речі.
Однак, у даному випадку, гребля земляна насипна та трубчастий водоскид не є окремим об`єктом нерухомості, а є приналежністю до головної речі - водного об`єкта (ставка), який зареєстрований у встановленому законом порядку за відповідачем та переданий в оренду.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно- дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Визнання майна безхазяйним являє собою певну процедуру, у якій на остаточне вирішення питання впливає не лише досліджувані у цій справі обставини, які стали предметом спору, а також сукупність інших чинників, встановлених згідно норм закону. Відтак, вбачається наявність певних дискреційних повноважень Відповідача при обранні способу його поведінки.
Від позивача надійшли пояснення щодо апеляційної скарги відповідача.
В обгрунтування зазначено, зокрема, що за положенням законодавства, термін «гідротехнічна споруда» пов`язаний з конкретним функціональним об`єктом (конструкцією), є узагальнюючою назвою споруд, що використовуються на водних ресурсах, основним же є термін «споруда».
У свою чергу, гідротехнічна споруда, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду та розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером 3520383500:02:000:7517, є видом гідротехнічних та Інженерних споруд, не належить до будівель та приміщень, проте за інженерним задумом розміщується на земельній ділянці, призначена для спеціальних технічних функцій, пов`язаних з використовуванням водних ресурсів, зокрема, для запобігання шкідливій дії вод. Переміщення такої споруди призводить до втрати її призначення.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.
Виключенням є споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, перелічені у ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.
Як інженерна (гідротехнічна) споруда у вигляді земляного насипу та трубчастого водоскиду, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером 3520383500:02:000:7517 не є частиною чи приналежністю головної речі, не включена до переліку споруд, передбачених ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №300/3657/22 за позовом керівника окружної прокуратури міста Івано-Франківська до Івано-Франківської міської ради щодо державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
На території Олександрійської територіальної громади знаходиться гідротехнічна споруда, яка, згідно паспорту водного об`єкта (погодженого Державним агентством водних ресурсів України 05.02.2015), що розташований за межами села Головковка, складається з греблі земляної насипної (матеріал суглинок, конструктивні параметри: ширина по гребеню 6 м, довжина 196 м, максимальна висота 9,3 м), трубчастого водоскиду (матеріал труба залізобетонна Д 1000 мм в 2 нитки з водовідвідним лотком із збірного залізобетону у нижньому б`єфі, конструктивні параметри: вхідний оголовок - відмітка на вході 107,5 м, водопровідна частина -12 м, вихідний оголовок - відмітка на виході 107,2 м) (а.с.22-31).
Водний об`єкт розміщений на русловому ставку р. Головковка, що є правою притокою р. Бєшка, площею 5,8826 га та щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517 площею 13,5008 га комунальної форми власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області.
Згідно інформації Олександрійської міської ради від 21.08.2024 № 294/9/06/2, наданої на запит окружної прокуратури № 55-4965вих-24 від 13.08.2024, інформація щодо гідротехнічних споруд, їх балансоутримувачів, відсутня (а.с.18).
Згідно інформації Олександрійської міської ради від 21.10.2024 № 365/9/07/2, наданої на вказаний запит окружної прокуратури № 55-6411вих-24 від 09.10.2024, земельна ділянка з кадастровим номером: 3520382100:02:000:7517 перебуває в оренді ОСОБА_1 , договір оренди від 27.10.2022, строком на 10 років. Інформація про гідротехнічну споруду на вказаній земельній ділянці, щодо форми власності, власника чи балансоутримувача у міській рада, відсутня, на балансовий облік територіальної громади не передавалась, у комунальній власності не перебуває. При цьому, міською радою зазначено, що будь-яких звернень щодо визнання гідротехнічних споруд безхазяйним майном не надходило, а заходи, стосовно взяття на облік даної споруди не вживалися (а.с.35).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка від 09.10.2024 № 398478983) власником земельної ділянки з кадастровим номером 3520382100:02:000:7517 площею 13,5008 га є Олександрійська міська рада, зареєстрована 21.09.2021 на підставі Закону України від 28.04.2021 № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (а.с.19).
У паспорті водного об`єкта, наданого Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області (лист від 16.10.2024 № 1261/01-12) та міською радою (лист від 21.10.2024 № 365/9/07/2), дані щодо власника гідровузла (комплексу/групи гідротехнічних споруд) відсутні, тобто таке майно нікому не належить і є безхазяйним.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі – Закон України № 280/97-ВР) органи місцевого самоврядування є юридичними особами та наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України № 280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною 5 статті 16 Закону України № 280/97-ВР визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі статтею 25 Закону України № 280/97-ВР, селищні ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати та купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування та оренду.
Таким чином, відповідний орган місцевого самоврядування уповноважений визначати юридичну долю об`єктів, що розташовані на земельних ділянках комунальної власності.
Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що питання визначення, ведення обліку комунального майна та право на розпорядження вказаним майном належить до повноважень органу місцевого самоврядування, який наділений повноваженнями щодо вирішення питань у сфері управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад.
Згідно з положеннями статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 16 Основного Закону України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Згідно зі статтею 335 Цивільного кодексу України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.
Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.
Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Відповідно до статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Статтею 329 ЦК України передбачено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004 (далі – Закон № 1952-VI), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За визначенням статті 2 Закону України № 1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України № 1952-VI речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з частиною 14 статті 18 Закону України № 1952-VI взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З вищевикладених норм вбачається, що селищні ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
При цьому, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами та наділяються законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Звернення прокурора до суду у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби - взяття на облік безхазяйного майна, що надасть можливість здійснювати належне управління та розпорядження цим майном, використання його відповідно до вимог чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами позивача з приводу того, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
Процедура визнанням майна безхазяйним передбачена статтею 335 ЦК України, відповідно до змісту якої, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Частиною 1 статті 5 Закону України № 1952-IV визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.
Так, відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1952-ІV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Верховний Суд у постанові від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21, дійшов таких висновків про застосування статті 355 ЦК України у питанні взяття на облік безхазяйних нерухомих речей:
(1) безхазяйною нерухомою річчю є нерухоме майно, яке відповідає двом умовам:
- відомості про це майно відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- власник цього майна невідомий органу місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене;
(2) орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено безхазяйну нерухому річ, зобов`язаний звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік. Оскільки частину другу статті 355 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.
Згідно із Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000) споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.
У чинному з 01.01.2024 Класифікаторі будівель і споруд НК 018:2023, затвердженому наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 (далі - НК 018:2023), використовуються терміни, визначені Європейським класифікатором типів споруд, а саме: споруди - структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи.
Також Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442, містить положення про те, що споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо).
Термін «гідротехнічні споруди» вживається у Додатку А до ДБН В.2.4-3:2010 Гідротехнічні, енергетичні та меліоративні системи та споруди, підземні гірничі виробки. Гідротехнічні споруди. Основні положення (далі - ДБН В.2.4-3:2010). Це споруди, що підпадають під вплив водного середовища, призначені для використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод. Переміщення такої споруди призводить до втрати її призначення.
Відповідно до п. 1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03.04.2012 № 661 гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.
Як вже зазначено вище, згідно частиною 1 ст. 5 Закону України № 1952-IV визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.
Виключенням є споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, перелічені у ч. 4 ст. 5 Закону України № 1952-IV, зокрема магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.
Гідротехнічна споруда не є частиною чи приналежністю головної речі, не включена до переліку споруд, передбачених ч. 4 ст. 5 Закону України № 1952-IV.
Таким чином, гідротехнічна споруда належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.
Гребля є видом гідротехнічних та інженерних споруд, не належить до будівель та приміщень, проте за інженерним задумом розміщується на земельній ділянці, призначена для спеціальних технічних функцій, пов`язаних з використовуванням водних ресурсів, зокрема для запобігання шкідливій дії вод.
Відповідно до ч.1 ст.1, ч.5 ст.14-1 Закону України «Про аквакультуру» від 18 вересня 2012 року № 5293-VI, гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури.
Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - об`єкти нерухомого майна державної власності (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.
Для цілей цієї статті під безхазяйними гідротехнічними спорудами для цілей аквакультури розуміються гідротехнічні споруди для цілей аквакультури, власник яких відсутній або його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів.
У разі якщо орган, визначений частиною третьою цієї статті, надав відповідь, що гідротехнічна споруда для цілей аквакультури не перебуває у його управлінні, така гідротехнічна споруда для цілей аквакультури визнається безхазяйним майном.
Для укладення договору користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою для цілей аквакультури, яка визнана безхазяйним майном, фізичні та юридичні особи подають до органу, що здійснює розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, на яких розташовані взяті в оренду водні об`єкти, заяву довільної форми у письмовій або електронній формі про проведення інвентаризації такого майна.
Протягом 10 робочих днів після отримання заяви про проведення інвентаризації орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний провести інвентаризацію такого майна із складанням акта опису, оцінки та передачі майна.
Під час проведення інвентаризації, але не пізніше п`яти робочих днів до складення акта опису, оцінки та передачі майна, відповідний орган публікує у друкованих засобах масової інформації оголошення про взяття на облік безхазяйної гідротехнічної споруди для цілей аквакультури.
Оцінка майна проводиться комісією, яка утворюється органом, що проводить інвентаризацію такого майна, за справедливою вартістю, виходячи з ринкових цін.
Акт опису, оцінки та передачі майна є підставою для прийняття виявлених гідротехнічних споруд для цілей аквакультури на баланс органу управління та надання його у користування.
Протягом п`яти робочих днів після складення акта опису, оцінки та передачі майна орган повідомляє заявнику про проведену інвентаризацію та укладає з ним договір користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою для цілей аквакультури.
Якщо протягом зазначеного строку орган не повідомив заявнику про проведену інвентаризацію та не уклав з ним договір користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою для цілей аквакультури, такий договір вважається укладеним за принципом мовчазної згоди, фізична або юридична особа вважається орендарем гідротехнічної споруди для цілей аквакультури та сплачує орендну плату до державного або відповідного місцевого бюджету.
На заявника може покладатися обов`язок виготовлення технічної документації та інших необхідних документів для експлуатації гідротехнічної споруди для цілей аквакультури відповідно до умов договору користування на умовах оренди гідротехнічною спорудою для цілей аквакультури.
Згідно з пунктом 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженої наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 №252, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1995 за №466/1002, гідротехнічні споруди це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.
Таким чином, незалежно від того, чи є ґрунтова гребля гідротехнічною чи інженерною спорудою, вона є нерухомим майном, спорудою, призначеною для використання водних ресурсів, для боротьби з шкідливим впливом вод, захистом земель від водної та вітрової ерозії, інших негативних процесів, яка нерозривно пов`язана з землею та водним об`єктом. Гребля не може існувати без ґрунту та її переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру. Переміщення зазначеного об`єкта є неможливим без його знецінення та зміни призначення. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що гребля, як гідротехнічна споруда, належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 300/3657/22, від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21, від 23.09.2024 у справі № 460/3537/21, від 25 серпня 2025 року у справі №440/11384/24. 
У контексті обставин цієї справи, гідротехнічна споруда, яка складається з греблі земляної насипної та трубчастого водоскиду, є нерухомим майном.
Відомості про право власності та інші речові права на гідротехнічна споруда повинні бути зареєстровані у відповідному Реєстрі. Однак такі відомості у реєстрі відсутні. Відповідно до частини першої статті 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Зважаючи на те, що ані власника, ані користувача чи іншої особи, яка має речові права на дамбу не встановлено, суд дійшов висновку, що гідротехнічна споруда є безхазяйною річчю і, відповідно стаття 335 ЦК України є застосовною.
Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
У преамбулі до Водного кодексу України зазначено, що водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.
В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки та додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.
Пунктами 2 та 4 частини першої статті 81 ВК України до комплексу заходів щодо збереження водності річок і охорони їх від забруднення належить, зокрема: створення спеціалізованих служб по догляду за річками, прибережними захисними смугами, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані; здійснення агротехнічних, агролісомеліоративних та гідротехнічних протиерозійних заходів, а також створення для організованого відводу поверхневого стоку відповідних споруд (водостоки, перепуски, акведуки тощо) під час будівництва та експлуатації шляхів, залізниць та інших інженерних комунікацій.
Відповідно до частини другої статті 107 ВК України під час проєктування водогосподарських та інших об`єктів повинна враховуватися можлива шкідлива дія вод, а під час експлуатації цих об`єктів - вживатися заходи щодо її запобігання, зокрема, будівництво протиерозійних гідротехнічних споруд, земляних валів, водоскидів, захисних дамб, водосховищ-регуляторів.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.01.2014 № 21 затверджено Положення про організацію та порядок здійснення технічного нагляду за гідротехнічними спорудами воднотранспортного комплексу, відповідно до пункту 1.3 якого гідротехнічні споруди - це споруди, що підпадають під вплив водного середовища, призначені для використання та охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод.
Пунктом 1.4 цього Положення визначено, що метою здійснення технічного нагляду за гідротехнічною спорудою є контроль за зміною їх технічного стану під час експлуатації споруд, у тому числі визначення і забезпечення придатності до безаварійної експлуатації протягом строку служби.
У згадуваній постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 340/5914/21 зроблено висновок про те, що:
« 67. З вищенаведеного вбачається, що водні об`єкти є важливою частиною екосистеми та елементом довкілля, що забезпечує існування людей, тваринного і рослинного світу. Для належного використання та охорони водних ресурсів, а також для захисту відповідних територій від шкідливого впливу вод на водних об`єктах усіх форм власності можуть зводитися гідротехнічні споруди; забезпечення безаварійності та безперебійності експлуатації таких споруд є завданням власників або користувачів водних об`єктів, на яких розміщена гідротехнічна споруда.
68. На цій підставі колегія суддів доходить висновку про те, що не взяття на баланс гідротехнічної споруди водного об`єкта - водосховища площею 88.1212 га, розташованого на річці Мала Вись, невжиття заходів щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди, може спричинити виникнення аварій та інших надзвичайних ситуацій, у тому числі повеней, зумовлених шкідливою дією вод. Зазначене може свідчити про наявність загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах».
Правовий висновок про те, що екологічні інтереси держави охоплюють, зокрема, й інтереси у сфері збереження та захисту водних об`єктів загальнодержавного та місцевого значення, забезпечення їх належного використання, висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.11.2019 у справі № 806/1350/15, від 29.04.2020 у справі № 802/1145/17-а, від 09.04.2020 у справі № 822/589/17, від 03.02.2021 у справі № 806/1326/17, від 16.06.2021 у справі № 120/2320/19-а, від 27.10.2021 у справі № 806/1325/17, від 06.09.2022 у справі № 822/591/17, від 19.10.2022 у справі № 354/609/15.
Вказане свідчить про тривалу бездіяльність відповідача у збереженні та підтриманні належного технічного стану вказаного об`єкту нерухомості.
З метою уникнення загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, саме міська рада зобов`язана вживати дії, спрямовані на визначення правового статусу гідротехнічної споруди. Якщо її власник невідомий, міська рада має обов`язок взяти гідротехнічну споруду на облік як безхазяйне майно шляхом звернення із відповідною заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Зважаючи на те, що ані власника, ані користувача чи іншої особи, яка має речові права на гідротехнічну споруду не встановлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що гідротехнічна споруда є безхазяйною річчю.
В даному випадку, Пирятинська міська рада є уповноваженим органом місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйного майна, гідротехнічної споруди, та подальшого оформлення права комунальної власності на неї.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Олександрійської міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/164/25 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/164/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко