ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5390/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі №904/5390/24 (суддя Крижний О.М.)
за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2", м. Павлоград Дніпропетровської області 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс", м. Дніпро
про відшкодування вартості безпідставно спожитої електроенергії,- 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" 12 996,82 грн вартості послуг з безпідставно отриманої електричної енергії. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після обрання його управителем житлових будинків №10 та №18 по вул. Степового фронту у м. Павлограді, не звернувся до позивача із заявою про приєднання до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а спожив електроенергію безоплатно та без наявності договорів, передбачених ПРРЕЕ.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року у справі №904/5390/24 позов задоволено.  
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Степового фронту (зараз Вокзальна), 11, ідентифікаційний код 44469802) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49111, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, ідентифікаційний код 23359034) вартість послуг з розподілу безпідставно отриманої електричної енергії в розмірі 12 996,82 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість грн 82 коп) та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп). 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано доведеністю позовних вимог.
Суд зазначив, що наданими доказами підтверджено, що відповідач, у період з червня 2023 року по грудень 2023 року включно, був управителем житлових будинків № 10 та № 18 по вул. Степового фронту (зараз вул. Вокзальна) у м. Павлограді. 
01.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: вул. Степового Фронту, 10 укладений договір №1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. 
Також, 01.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: вул. Степового Фронту, 18 укладений договір №2 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. 
Пунктом 3 договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №1 та №2 передбачено, що послуга з управління включає, зокрема, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з п. 8 вказаних договорів управитель зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цієї послуги.
Відповідач на виконання вимог вказаних договорів, а також на виконання Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, зобов`язаний був укласти з позивачем договір з розподілу та постачання електричної енергії. Проте, таких договорів відповідач не уклав та відповідно, безпідставно спожив розподілену на вказані житлові будинки електричну енергію. 
Суд вказав, що контррозрахунку суми позову відповідач не надав. При цьому факт надання послуг позивачем доведено. Доказів оплати за надані послуги з розподілу електричної енергії за червень, вересень та грудень 2023 року відповідач не надав, позовні вимоги не спростував. 
Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі №904/5390/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Степового фронту (зараз Вокзальна), 11, ідентифікаційний код 44469802) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49111, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, ідентифікаційний код 23359034) витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. 
У стягненні решти заявлених витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду, відповідач оскаржив їх в апеляційному порядку. 
Апелянт вважає, що:
- судом першої інстанції не надано оцінку відсутності акту про порушення, який мав бути складений позивачем відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії;
- задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з позицією позивача щодо того, що до спірних правовідносин мають бути застосовані загальні положення цивільного законодавства, а саме норми ст.ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, однак не надав жодної відповіді на доводи відповідача про обов`язковість застосування до відносин сторін положень спеціального законодавства про ринок електричної енергії;
- позовні вимоги у справі обґрунтовані неукладенням відповідачем та позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та, відповідно, бездоговірним споживанням електричної енергії відповідачем. При цьому п. 13 ч.1 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" прямо визначає, що неукладення договорів відповідно до вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, є правопорушенням на ринку електричної енергії.
Апелянт звертає увагу, що пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами; а пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ визначено, що "самовільне підключення з порушенням схеми обліку - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі за схемою, не передбаченою проєктними рішеннями та/або договором з оператором системи, та/або без укладення договору з оператором системи".
Також відповідач вказує, що позовні вимоги позивач обґрунтовує саме вчиненням відповідачем правопорушення на ринку електричної енергії, яке відповідач не визнає. "Інкриміноване" позивачем відповідачеві порушення згідно з пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ визначається як самовільне підключення з порушенням схеми обліку.
Вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору не були застосовані положення законодавства про ринок електричної енергії, які мали бути застосовані до спірних правовідносин. При цьому відсутність акту про порушення та недотримання позивачем процедури притягнення споживача до відповідальності, яка передбачена ПРРЕЕ, є підставою для відмови в позові.
Також скаржник зазначає, що судом залишено поза увагою ту обставину, що обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, була розрахована позивачем без дотримання вимог ПРРЕЕ; позивачем протягом всього 2023 року протиправно ігнорувалися заяви ТОВ "ТПК Промліфтсервіс" про розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за відповідними точками комерційного обліку (62Z4054009857851 і 62Z3424082241886) та до 27.12.2023 року не здійснювалися визначені Кодексом систем розподілу технічні заходи з припинення розподілу електричної енергії та фіксації показів приладів обліку на момент припинення розподілу електроенергії; позивачем було протиправно проігноровано звернення електропостачальника ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" (від 07.02.2023 року вих. №5240/PVLP) щодо припинення електроживлення споживача ТОВ "ТПК Промліфтсервіс".
Вважає, що через суперечливі та незаконні дії позивача, який не визнавав розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з ТОВ "ТПК Промліфтсервіс", до 27.12.2023 року не здійснював технічних заходів, пов`язаних з таким розірванням, а також продовжував направляти на адресу попереднього споживача ТОВ "ТПК Промліфтсервіс" акти надання послуг з розподілу електричної енергії за точками комерційного обліку 62Z4054009857851 і 62Z3424082241886 протягом всього 2023 року, у відповідача була відсутня законна підстава (п. 4.27 ПРРЕЕ - "з новим споживачем укладаються договори ... після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення") та технічна можливість укладення договору з позивачем, що виключає відповідальність відповідача.
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 30.09.2021 року у справі №918/853/20 та від 07.09.2022 року № 911/2130/21.
Щодо необґрунтованості додаткового рішення суду відповідач наводить такі доводи:
- у позовній заяві та інших заявах позивача по суті справи відсутні будь-які заяви з приводу того, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- позивачем не було додержано вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну справничу допомогу;
- представником позивача до заяви про відшкодування витрат на професійну справничу допомогу на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги, зокрема, було додано акт наданих послуг від 11.02.2025 року №4/904/5390/24-ДнЕМ; вказаний акт наданих послуг зі сторони Адвокатського об`єднання (виконавця) підписаний директором Геза Аліною Вікторівною, зі сторони АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" (клієнта) підписаний представником, що діє на підставі довіреності №42/2025 від 29.01.2025 року, Беркутовим Олексієм Петровичем, однак суду не було додано копію цієї довіреності.
Апелянт вважає, що позивачем не доведено того, що Беркутов О.П. мав відповідні повноваження від позивача на підписання первинних документів, до яких належить акт надання послуг від 11.02.2025 року №4/904/5390/24-ДнЕМ. Даний доказ не мав враховуватися судом при ухваленні додаткового рішення, що мало бути підставою для відмови в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник на підставі викладеного просить:
- скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року у справі №904/5390/24 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" відмовити;
- скасувати додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі №904/5390/24 повністю і ухвалити нове додаткове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи, вважає рішення та додаткове рішення суду першої інстанції такими, що ухвалені з дотриманням вимог чинного законодавства, законними та обґрунтованими.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі № 904/5390/24 залишити без змін.
Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, попередній розмір яких становить 8 000,00 грн.
Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала.
Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з відсутністю чи наявністю наданих послуг та, відповідно, підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг. 
Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс" звернулося до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" із заявою-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. 
До зазначеної заяви був доданий "Перелік об`єктів та точок комерційного обліку Споживача", у якому вказані житлові будинки, що знаходилися в управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс", на момент подачі заяви - приєднання, та до яких потрібно було здійснювати послуги з розподілу електричної енергії. Серед зазначених у переліку житлових будинків, були вказані будинки, зокрема, за наступними адресами: м. Павлоград, вул. Степового фронту (зараз вул. Вокзальна), будинок № 10 (надалі, будинок № 10) (ЕІС код точки комерційного обліку 6224054009857851); м. Павлоград, вул. Степового фронту, будинок № 18 (надалі, будинок № 18) (ЕІС код точки комерційного обліку 6223424082241886).
Відповідно до вказаної заяви-приєднання, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс" приєдналося до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розміщений на офіційному сайті оператора системи розподілу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі".
Згідно з актом технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В №341975 від 11.11.2021 року у приміщенні житлового будинку № 10 був встановлений прилад обліку електричної енергії НІК 2301 АПЗ, заводський номер 0467274. У відповідності з актом технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В № 341976 від 11.11.2021року у приміщенні житлового будинку №18 був встановлений прилад обліку електричної енергії НІК 2301 АПЗ, заводський номер 0467205. 
06.02.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс" направило на адресу Павлоградського центру обслуговування клієнтів (ЦОК) АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" листа за вих. № 24/02-23, про виключення з умов договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії точок комерційного обліку, що знаходяться на об`єктах: у житловому будинку № 10 та у житловому будинку №18.
Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" листом від 07.02.2023 року №5988/1001 повідомило про неможливість виключити вищезазначені об`єкти з договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії, оскільки, ТОВ "ТПК Промліфтсервіс" є управителем вищевказаних житлових будинків. Також у вказаній відповіді було зазначено, що обсяг електроенергії, спожитої управителем житлового будинку, здійснюється за показами загальнобудинкових лічильників, з відніманням обсягів електроенергії, спожитої мешканцями житлових будинків, як побутовими споживачами.
Суд першої інстанції дослідив обставини щодо цієї відмови позивача ТОВ "ТПК Промліфтсервіс", на яку звертає увагу апелянт за доводами апеляційної скарги.
Так, позивач зазначав суду, що пізніше він дізнався, що управителем багатоквартирних будинків, розташованих у м. Павлоград по вул. Степового фронту № 10 та № 18 в дійсності є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" (відповідач у даній справі) і ця обставина виникла з причини того, що відповідач, після обрання його управителем житлового будинку № 10 та житлового будинку № 18, повинен був звернутися до позивача із заявою про приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та до постачальника електричної енергії з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії. 
Однак, ні до оператора системи розподілу, ні до постачальника електричної енергії з пропозицією про укладення вищевказаних договорів відповідач не звертався.
Докази іншого апелянтом не надано.
У справі встановлено і скаржником також не спростовано, що у період з червня 2023 року по грудень 2023 року включно відповідач був управителем житлових будинків № 10 та № 18 по вул. Степового фронту в місті Павлоград,
Це підтверджується:
- протоколом від 26.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 18;
- протоколом від 28.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 10;
- заявою ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" до виконкому Павлоградської міської ради про прийняття на зберігання протоколу від 28.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 10;
- повідомленням від 02.02.2023 року начальника відділу комунального господарства управління комунального господарства та будівництва Зайченко Г. про прийняття на зберігання протоколу від 28.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 10;
- заявою ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" до виконкому Павлоградської міської ради про прийняття на зберігання протоколу від 26.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 18;
- повідомленням від 02.02.2023 року начальника відділу комунального господарства управління комунального господарства та будівництва Зайченко Г. про прийняття на зберігання протоколу від 26.01.2023 року зборів співвласників багатоквартирного будинку м. Павлоград, вул. Степового фронту, буд. № 18;
- договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 1 від 01.02.2023 року, що укладений між ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками житлового будинку №10 по вул. Степового фронту у м. Павлоград;
- договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2 від 01.02.2023 року, що укладений між ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками житлового будинку № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград.
Пунктом 3 договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №1 та №2 передбачено, що послуга з управління включає, зокрема, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з п. 8 вказаних договорів управитель зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цієї послуги.
Згідно наданих суду доказів, позивач протягом 2023 року забезпечував розподіл електричної енергії на потреби функціонування спільного майна у житловому будинку № 10 та житловому будинку № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград. Ці докази і факт електропостачання скаржник не спростовує. Також апелянт не спростовує заявлену до стягнення вартість безпідставно отриманої електричної енергії.
Оскільки позивачем було здійснено розподіл електричної енергії на потреби функціонування спільного майна у житловому будинку № 10 та житловому будинку № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград та зважаючи на те, що відповідач, як управитель цих будинків, не уклав із позивачем договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, скаржником безпідставно отримана у вказаний період електрична енергія і її вартість за червень, вересень, грудень 2023 року у загальному розмірі 12 996,82 грн. правомірно стягнута судом першої інстанції на користь позивача.
Так, згідно з ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 вказаної статті).
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України). 
Тлумачення ст. 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити обставини, які в сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи, відсутність для цього підстав.
Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії заборонено бездоговірне та безоплатне споживання електричної енергії.
Підставою для споживання електричної енергії є наявність укладених договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії та про постачання електричної енергії.
Пунктом 7 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Згідно з п. 1, 6 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг. 
Відповідно до пункту 1.2.15 глави 1.2 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ, Правила) на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених ПРРЕЕ.
При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил, крім випадків, передбачених законодавством.
Отже, відповідач, на виконання вимог вказаних договорів, а також на виконання Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії зобов`язаний був укласти з позивачем договір з розподілу та постачання електричної енергії. Проте, таких договорів відповідач не уклав та відповідно, безпідставно спожив розподілену на вказані житлові будинки електричну енергію. 
Заперечення відповідача щодо того, що останній не уклав з позивачем договір на розподіл електричної енергії у спірних будинках, оскільки позивач не припинив договірні відносини з попереднім управителем (третьою особою) не приймаються судом, оскільки наявність укладеного договору позивача з третьою особою не позбавляє обов`язку відповідача (нового управителя) виконувати умови договору, укладеного з співвласниками багатоквартирних будинків щодо укладення договору з постачальником електричної енергії. 
Саме відповідач є споживачем цих послуг, і відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії саме на нього покладається обов`язок укласти договір з виконавцем цих послуг. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На спростування доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне:
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції не надано оцінку відсутності у матеріалах справи акта про порушення, яким, на думку скаржника, повинно бути зафіксоване самовільне підключення з порушенням схеми обліку.
Відповідач вважає, що складання акта про порушення є не просто формальною вимогою законодавства, а істотною гарантією дотримання прав та законних інтересів споживача електричної енергії і відсутність такого акта позбавила його можливості бути присутнім на комісії з розгляду акта про порушення.
Відповідач зазначає, що несанкціоноване (непогоджене) оператором системи розподілу підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без укладання договору з оператором системи є порушенням на ринку електричної енергії, яке має назву «самовільне підключення з порушенням схеми обліку» (п. 1.1.2. ПРРЕЕ).
Він вважає, що правова позиція позивача стосовно стягнення з відповідача вартості безпідставно отриманої послуги обумовлена тією обставиною, що спірні правовідносини мали місце у 2023 році, а, Позивач, своєчасно не оформивши акт про порушення та не провівши засідання комісії з розгляду актів про порушення, звернувся до суду з позовом наприкінці 2024 року, коли оформлення належних документів вже було неможливим.
Між тим, матеріали справи свідчать, що відповідач не здійснював самовільного, несанкціонованого підключення своїх електроустановок до електромереж.
На момент обрання відповідача управителем житлових будинків № 10 та № 18, освітлення сходових клітин та поверхових площадок було включено та не відключалось.
Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Як вказував позивач під час апеляційного перегляду справи у відзиві на апеляційну скаргу і ці доводи відповідач не спростував, внутрішньобудинкові електричні мережі житлових будинків № 10 та № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлограді не відносяться до балансової належності та експлуатаційної відповідальності позивача і тому позивач не здійснює жодних робіт щодо відключення/підключення електроустановок у цих електромережах, адже, не має для цього правових підстав. 
Отже, у даному випадку не йдеться про самовільне, несанкціоноване оператором системи розподілу підключення відповідача до електричних мереж, про наявність необлікованої електроенергії, необхідність складання акта про порушення ПРРЕЕ, яким мало бути зафіксовано порушення - самовільне підключення з порушенням схеми обліку.
Натомість, за доводами апеляційної скарги відповідач визнає факт, що він споживав електричну енергію без наявності відповідних договорів, передбачених ПРРЕЕ, але зазначає, що позивач не зафіксував належним чином порушення, скоєне відповідачем, а тому не може вимагати від нього оплати за надані йому послуги з розподілу електроенергії.
Колегія суддів звертає увагу, що для встановлення факту порушення відповідачем положень чинного законодавства України, а саме: бездоговірного і безоплатного споживання ним електричної енергії на технічні цілі у будинках № 10 та № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлограді, не потрібен акт про порушення, адже сама відсутність таких договорів і є підтвердженням такого порушення. 
В даному випадку відсутність акта порушення ПРРЕЕ не спростовує факт бездоговірного і безоплатного споживання відповідачем електричної енергії у житлових будинках, де апелянт був управителем.
Скаржник при цьому не спростував, що обсяг електроенергії, спожитої для освітлення місць загального користування у будинках №10 та №18 по вул. Степового фронту у м. Павлограді, визначений розрахунковими приладами обліку, встановленими у цих будинках.
Отже, доводи апелянта про порушення позивачем порядку оформлення порушення законодавства про електроенергію, скоєного відповідачем, є безпідставним і необґрунтованим.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач неправильно визначив обсяг спожитої ним електроенергії, що обсяг спожитої ним електроенергії повинен бути розрахований за п. 8.4.12. ПРРЕЕ, а позивач визначив обсяг електроенергії, спожитої відповідачем, за показами загальнобудинкових приладів обліку. 
Відповідач не погоджується з цим способом визначення обсягу спожитої ним електроенергії, наполягає, що визначення обсягу спожитої електроенергії за показами загальнобудинкових приладів обліку не передбачено положеннями чинного законодавства. Він зазначає, що розподіл електричної енергії до житлових будинків № 10 і № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград здійснювався позивачем без розрахункових приладів обліку.
Щодо цього доводу скаржника колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з Додатком до заяви - приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії "Перелік об`єктів та точок комерційного обліку споживача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК " Промліфтсервіс" (третя особа у справі), у багатоквартирних житлових будинках № 10 та № 18, що знаходяться по вул. Степового фронту у м. Павлоград, передбачена наявність одного розрахункового приладу обліку (для управителя будинку) на житловий будинок з наступними ЕІС - кодами: 62Z4054009857851 (буд. № 10) та 62Z3424082241886 (буд. № 18).
Відповідно до змісту актів технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В від 14.11.2021 № 341975 та № 341976 (містяться у матеріалах справи), прилади обліку електричної енергії у житлових будинках № 10 та № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград, встановлені у приміщеннях РУ-0,4 кВ житлових будинків.
У п. 1 вищевказаних актів технічної перевірки зазначена межа балансової належності електромереж ЗТП 205, РУ-0,4 кВ, Рб - 19 (житловий будинок № 18) та ЗТП 150, РУ-0,4 кВ, Рб - 10 (житловий будинок № 10).
Тобто, місця встановлення приладів обліку у житлових будинках № 10 та № 18 відповідають вимогам ПРРЕЕ (п.п.2.2.1, 2.2.5 та п. 2.3.2).
Про те, що комерційні прилади обліку у житлових будинках № 10 та № 18 встановлені з дотриманням вимог ККОЕЕ, ПУЕ, ПРРЕЕ, свідчать наступні докази, які містяться у матеріалах справи:
- додаток 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між позивачем та третьою особою (надалі - додаток 6),
- додаток 7 "Однолінійна схема електропостачання споживача ТОВ "ТПК "Промліфтсервіс" до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між позивачем та третьою особою (надалі - додаток 7).
Зі змісту додатку 6 вбачається, що вузол обліку електроенергії встановлений в РЩ-0,4 кВ житлового будинку № 10 та в РЩ-0,4 кВ житлового будинку № 18. Прилади обліку встановлені в приміщеннях житлових будинків і обраховують електричну енергію, яка споживається виключно у приміщеннях цих житлових будинків.
Про те, що прилади обліку встановлені в приміщеннях житлових будинків і враховують лише електроенергію, яка споживається всередині цих будинків, свідчать також додаток 7 "Однолінійна схема електропостачання споживача ТОВ "ТПК "Промліфтсервіс" до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Зі змісту додатку 7, складеного для житлового будинку № 10, вбачається, що прилад обліку № 467274 НІК, ЕІС-код 62Z405400985785, встановлений у приміщенні житлового будинку у зоні балансової належності та експлуатаційної відповідальності споживача ТОВ "ТПК "Промліфтсервіс".
Зі змісту додатку 7, складеного для житлового будинку № 18, вбачається, що прилад обліку № 0467205 НІК 2301АПЗ, ЕІС-код 62Z3424082241886, встановлений у приміщенні житлового будинку у зоні балансової належності та експлуатаційної відповідальності споживача ТОВ "ТПК "Промліфтсервіс". 
Позивач долучив до матеріалів справи лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі, НКРЕКП) від 29.12.2021 року (вих. № 15389/20.2/7-21), за замістом якого вбачається таке: "…Якщо умовами Договору передбачено здійснення споживачем-управителем (ОСББ/ЖЕО) розрахунків за електричну енергію на підставі загальнобудинкових засобів обліку, то дії оператора системи розподілу щодо визначення обсягу споживання електричної енергії цим споживачем шляхом віднімання від загального обсягу споживання електричної енергії у будинку, зафіксованого загальнобудинковим засобом обліку електричної енергії, обсягу електричної енергії, спожитої іншими споживачами в будинку та субспоживачами (за наявності) є правомірним".
Судом встановлено і апелянтом не спростовано, що між позивачем та третьою особою був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електроенергії з відповідними умовами, отже, порядок визначення обсягу електричної енергії, спожитої для забезпечення функціонування обладнання житлових будинків № 10 та № 18, є таким, що відповідає умовам чинного законодавства про електроенергетику.
Оскільки відповідач, ставши управителем вказаних житлових будинків, у порушення вимог чинного господарського законодавства, не уклав з позивачем договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а споживав електроенергію для здійснення своєї господарської діяльності безоплатно, він не має правових підстав заперечувати стосовно правомірності визначення обсягу спожитої ним електроенергії за показами розрахункових приладів обліку, встановлених у житлових будинках № 10 та № 18.
За вищевикладеного колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що обсяг спожитої ним електроенергії повинен був бути визначений за формулою, наведеною у п. 8.4.12. ПРРЕЕ. 
За правилами, визначеними Главою 8.4. ПРРЕЕ, зокрема, п. 8.4.12. ПРРЕЕ, оператор системи розподілу визначає обсяг необлікованої електроенергії внаслідок порушення споживачами положень ПРРЕЕ.
Відповідач безпідставно заявляє про наявність на його об`єктах самовільного підключення, оскільки, на цих об`єктах було відсутнє відключення. Не може йти мова про самовільне підключення, оскільки вся електроенергія, яка споживалася на цих об`єктах, враховувалася приладами обліку і безоблікове електроспоживання відсутнє.
Тому, відсутні правові підстави для застосування у спірному випадку положень п. 8.4.12 та глави 8.4. ПРРЕЕ. 
Щодо доводів скаржника про необхідність складання акта про порушення та відповідно до цього акта визначити обсяг і вартість необлікованої електроенергії, вони також відхиляються судом як безпідставні. В правовідносинах, що склалися між сторонами, необхідність таких дій зі сторони позивача відсутня.
Щодо доводів апелянта про неправомірні та незаконні дії позивача щодо відмови у розірванні договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії з третьою особою у житлових будинках, у яких відповідача було обрано управителем, слід звернути увагу на наступне:
Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг.
За положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 27.07.2018 року № 190), включає: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем - водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання; технічне обслуговування ліфтів; поточний ремонт внутрішньобудинкових систем - водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання; придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку.
Зважаючи на вищевикладене, відповідач, після обрання його управителем житлового будинку № 10 та житлового будинку № 18, повинен був звернутися до позивача з заявою про приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та до постачальника електричної енергії з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії. 
Однак, відповідач з такими вимогами не звертався ні до оператора системи розподілу, ні до постачальника електричної енергії. Докази протилежного у справі відсутні.
Пунктом 3 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 1 від 01.02.2023 року, укладеного між ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками житлового будинку № 10 по вул. Степового фронту у м. Павлоград (договір № 1) та п. 3 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2 від 01.02.2023 року, укладеного між ТОВ "ТПК Промліфтсервіс 2" та співвласниками житлового будинку № 18 по вул. Степового фронту у м. Павлоград (договір № 2), передбачено, що послуга з управління включає, зокрема, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Пунктом 8 договору № 1 та договору № 2 визначено, що управитель зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цієї послуги.
Отже, не уклавши договори з виконавцями послуг з розподілу та постачання електричної енергії, відповідач порушив умови вищевказаних договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, а також вищезазначені положення чинного законодавства про житлово-комунальні послуги.
Окремо слід зазначити, що правовідносини з надання послуг з розподілу електричної енергії до будинків № 10 та № 18, які існували між позивачем та третьою особою, ніяким чином не стосувалися відповідача, не надавали йому правових підстав споживати електроенергію без укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії при здійсненні своєї господарської діяльності у цих житлових будинках, жодним чином не заважали йому відключити електроустановки для освітлення місць загального доступу у цих житлових будинках до укладення вищевказаного договору з позивачем та не порушувати норми чинного законодавства.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи оскаржуваного судового рішення скаржником не спростовані.
Щодо додаткового судового рішення у цій справі слід звернути увагу на наступне: 
Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі №904/5390/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК Промліфтсервіс 2" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. 
Судом встановлено, що 04.10.2024 року між Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" (виконавець) укладений договір №5986-Дн-ЕМ, відповідно до п.1.1 якого в рамках даного договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правничу допомогу (код ДКПП 69.10, надалі - послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього. 
Пунктом п.1.2 договору передбачено, що для цілей цього договору видами правничої допомоги, що може надаватись виконавцем є зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; представництво в суді; ознайомлення з матеріалами судової справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів клієнта. 
Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (п. 1.3 договору). 
Згідно з п. 1.4 договору клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені та в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. 
Відповідно до п. 3.1- 3.3 договору приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором. Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту. Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в Акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару).
Ціна цього договору становить 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок) у тому числі ПДВ 20% - 500 000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок). Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з Актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін (п. 4.1- 4.2 договору). 
Згідно з п. 5.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2025 року між клієнтом та виконавцем підписаний акт наданих послуг №4/904/5390/24-ДнЕМ, відповідно до якого виконавцем надано клієнтові правничу допомогу на загальну суму 7 000,00 грн з ПДВ. 
Відповідно до додатку до акту надавались наступні види послуг: ознайомлення з наданими доказами, вивчення судової практики Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, підготовка позовної заяви; підготовка процесуальних документів: клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (докази відправлення копії позовної заяви третій особі) від 16.12.2024 року, відповідь на відзив від 07.01.2025 року(на 10 аркушах), клопотання про перехід до загального провадження від 21.01.2025 року, пояснення по справі від 28.01.2025 року (на 8 аркушах). 
Суд першої інстанції звернув увагу, що дана справа не є складною, позовні вимоги ґрунтуються на 3 актах та рахунках, позовна заява не містить складних розрахунків, заперечення відповідача, на які позивач готував відповідь на відзив, не стосувалися розрахунків.
Беручи до уваги право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи заперечення відповідача та третьої особи та баланс інтересів сторін у даному питанні, суд вважав адекватним розміром вартості правничої допомоги у даній справі 3000,00 грн.
Єдиним доводом апелянта щодо неправомірності додаткового рішення суду у цій справі є доводи щодо відсутності повноважень у особи, яка підписала Акт наданих послуг.
Ці доводи також досліджувались місцевим судом при ухваленні додаткового рішення і їх апелянт не спростовує.
Так, відповідач зазначав, що у справі відсутня копія довіреності, на підставі якої діяв Беркутов Олексій Петрович, який підписав Акт надання послуг з правничої допомоги позивачу.
Між тим, як доказ до справи Акт надала уповноважений представник позивача Тищенко Т.А., яка діє на підставі довіреності, що видана керівником Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі". 
В той же час до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додано чинний договір про надання правової допомоги, який від позивача підписаний його керівником. 
Матеріалами справи також підтверджується, що всі документи (позов, відповідь на відзив, клопотання тощо), подані представником позивача Тищенко Т.А. 
Із додатку до Акту наданих послуг вбачається, що правнича допомога надавалася саме адвокатом Тищенко Т.А. 
Відтак, суд не вбачає підстав ставити під сумнів надання адвокатським об`єднанням правової допомоги позивачеві. 
Таким чином і аргументи апелянта щодо підстав для скасування оскаржуваного ним додаткового рішення також не доведені.
Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд зазначає, що наведені скаржником доводи не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного ним рішення та додаткового рішення суду, які слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Колегія звертає увагу на те, що за змістом відзиву на позовну заяву представник позивача просила стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн. і вказувала, що докази понесення таких витрат будуть надані додатково.
Отже, вказане питання може бути розглянуто апеляційним судом шляхом ухвалення додаткової постанови суду, задля надання сторонам можливості надати докази та заперечення щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.
За розгляд апеляційної скарги судові витрати покладаються на скаржника відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року та додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у справі №904/5390/24 залишити без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков