Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/4310/25
провадження № 2/650/964/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому проситьвизнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., позначений літ. А, гараж, позначений літ. Б, сарай, позначений літ. В, туалет, позначений літ. Г, ворота №1, огорожа №2, водопровід № 3, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_2 , після якої залишилась спадщина яку прийняв позивач як син спадкодавця 31 травня 2025 року, з метою продовження спадкування та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.В.
Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (лист № 90/01-16 від 31.05.2025 року) - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв ’ язку із розбіжностями у наданих спадкоємцем документах, що підтверджують право власності на спадкове майно.
Так, у свідоцтві про право власності на житло, б/н, від 30 червня 1994 року, виданому Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області згідно із розпорядженням № 1390 від 30.06.1994 року, де зазначено, що до складу спадкового майна входить об ’ єкт нерухомого майна - квартира, та технічному паспорті будинку садибного типу, реєстровий номер ТЮ 1:2984-0120-9529-2797 від 19 жовтня 2021 року, де зазначено, що до складу спадкового майна входить об ’ єкт нерухомого майна - будинок садибного типу.
Разом з тим за відомостями технічної інвентаризації вбачається, що у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити своє права, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
На судове засідання позивач не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.
На судове засідання представник відповідачі не з`явилися. 
Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, серія НОМЕР_2 від 02.03.2016 року.
ОСОБА_2 та її син, ОСОБА_1 , були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, б/н, від 30 червня 1994 року, виданим Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області згідно із розпорядженням № 1390 від 30.06.1994 року, яке зареєстроване 25.05.1995 року Херсонським обласним бюро технічної інвентаризації, запис в реєстровій книзі № 254.
Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняв її син, ОСОБА_1 .
Позивач, ОСОБА_1 , на підставі ст.ст. 1217, 1222 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є єдиним спадкоємцем після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З питання оформлення спадщини, 15.08.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Бериславської державної нотаріальної контори. Було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 214/2016, номер у спадковому реєстрі 59327354.
Нотаріусом було встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна, що залишилось Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видано на його ім`я свідоцтво про право на спадщину від 23 листопада 2016 року, реєстровий № 1207. 
Тому, 31 травня 2025 року, з метою продовження спадкування та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.В.
Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (лист № 90/01-16 від 31.05.2025 року) - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв ’ язку із розбіжностями у наданих спадкоємцем документах, що підтверджують право власності на спадкове майно.
Так, у свідоцтві про право власності на житло, б/н, від 30 червня 1994 року, виданому Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області згідно із розпорядженням № 1390 від 30.06.1994 року, де зазначено, що до складу спадкового майна входить об ’ єкт нерухомого майна - квартира, та технічному паспорті будинку садибного типу, реєстровий номер ТЮ 1:2984-0120-9529-2797 від 19 жовтня 2021 року, де зазначено, що до складу спадкового майна входить об ’ єкт нерухомого майна - будинок садибного типу.
Дійсно, за відомостями технічної інвентаризації вбачається, що у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., позначений літ. А, гараж, позначений літ. Б, сарай, позначений літ. В, туалет, позначений літ. Г, ворота №1, огорожа №2, водопровід № 3, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Копія технічного паспорту будинку садибного типу, реєстровий номер ТІ01:2984-0120-9529-2797.
Вказана розбіжність пояснюється тим, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що входить до складу спадщини, належить до
категорії житлових, будинків спареної забудови (зблокованих житлових будинків). Вказана обставина підтверджується довідкою Херсонського БТІ від 23.12.2024 року за № 607/3.
Згідно п. 3.14 ДБН В. 2.2-15:2019 “ Житлові будинки. Основні положення ” та в п. 3.19 ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» визначено, що зблокований житловий будинок - будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю.
Одноквартирний житловий будинок згідно п.3.25 ДБН В. 2.2-15:2019 “ Житлові будинки.
Основні положення ” визначається, як індивідуальний житловий будинок, що має прибудинкову ділянку.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018-2000) до класу 1110 «будинки одноквартирні» відносяться, зокрема, зблоковані будинки з окремими квартирами.
Таким чином, зблоковані будинки з окремими квартирами згідно з Державним класифікатором будівель та споруд (ДК 018-2000; клас 1110) відносяться до будинків одноквартирних, які, у свою чергу, підпадають під визначення одноквартирного житлового будинку, як індивідуального житлового будинку, що має прибудинкову ділянку, розміщення якого допускається на земельних ділянках з цільовим призначенням «Землі житлової та громадської забудови» і видом цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за кодом 02.01 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548.
Крім того, нормативне визначення блокованого будинку наведене в абз. 5 п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, а саме: блоковані будинки - два та більше житлових (садибного типу, садові, дачні) будинків заввишки не більше чотирьох поверхів, у яких є хоча б одна спільна стіна, збудованих по межі окремих земельних ділянок за різними кадастровими номерами. Кожен блокований будинок є окремим об`єктом нерухомості і йому присвоюється окремий номер по вулиці, провулку тощо.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої-Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. 
Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у
справах про спадкування » від 30.05.2008 року за № 7, передбачено, що, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне нерухоме майно.    
Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.
Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. 
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., позначений літ. А, гараж, позначений літ. Б, сарай, позначений літ. В, туалет, позначений літ. Г, ворота №1, огорожа №2, водопровід № 3, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:    __________________   О.О. Сікора