Справа №: 398/708/26	

провадження №: 2/398/1964/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"01" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», представник позивача Чехун Юлія Віталіївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
10 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 646,00 грн та судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 07.09.2023-100002980, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховано на її банківську платіжну картку. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на день подання позову утворилася заборгованість у розмірі 5 646,00 грн, яка складається з тіла кредиту - 3 000,00 грн та процентів за користування кредитом - 2 646,00 грн.
Відповідачка ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та стягненні судового збору в повному обсязі. Свою позицію мотивує неможливістю виконання вимог позивача через стан крайньої необхідності та складні життєві обставини. Зазначає, що кредитні кошти у розмірі 3000 грн були використані нею виключно на лікування матері, яка має онкологічний діагноз (рак шлунку) та ІІІ групу інвалідності. Вказує, що наразі її фінансовий стан не дозволяє сплатити навіть основну суму боргу, оскільки всі ресурси спрямовані на допомогу особі з інвалідністю та забезпечення неповнолітньої дитини. Відповідачка наголошує, що самостійно виховує дитину, батько якої є військовослужбовцем ЗСУ та офіційно визнаний зниклим безвісти за особливих обставин, а тому дитина потребує особливого соціального захисту відповідно до ст. 18 Закону України № 2011-XII. Стверджує, що через постійну допомогу матері не має можливості працювати та не має офіційних доходів, а будь-яке стягнення коштів призведе до порушення прав її дитини на гідний рівень життя.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання на 27 березня 2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про причину повернення «адресат відсутній». Водночас відповідач скористалася своїм правом на подання відзиву.
Разом із відзивом відповідачка подала клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на її скрутний матеріальний стан. Розглянувши вказане клопотання в частині звільнення відповідача від сплати судового збору за подання відзиву, суд зазначає таке. Відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання відзиву на позовну заяву судовий збір не справляється. Відтак, у відповідачки не виникло обов`язку зі сплати судового збору в дохід держави за подання цього документа, від якого суд міг би її звільнити. Питання щодо можливості звільнення відповідачки від відшкодування судових витрат, понесених позивачем, суд вирішує під час розподілу судових витрат за результатами розгляду справи по суті.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Укладення кредитного договору та видача коштів.
07 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № 07.09.2023-100002980. Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки від 07.09.2023 та Підтвердження про укладення кредитного договору (акцепту).
Перед укладенням договору відповідачка пройшла процедуру ідентифікації та верифікації через Систему BankID НБУ. Це дозволило кредитодавцю отримати підтверджені дані про особу, включаючи прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП ( НОМЕР_1 ), номер телефону ( НОМЕР_2 ) та адресу реєстрації місця проживання. Відповідачка приєдналася до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором «C632», надісланим через SMS-повідомлення на її фінансовий номер телефону НОМЕР_3 , про що зазначено на всіх документах, з яких складається договір. Зі сторони кредитора договір підписано кваліфікованим електронним підписом уповноваженого представника ТОВ «Споживчий центр» Гаврилець Ю.В..
Договором встановлені такі умови кредитування:
сума кредиту - 3 000,00 грн;
строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 18.10.2023;
процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за один день користування кредитом. Згідно з підписаною сторонами Таблицею обчислення загальної вартості кредиту (Графіком платежів), яка є невід`ємною частиною договору, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 5 646,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума кредиту (тіло), 2 646,00 грн - проценти за користування кредитом.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Споживчий центр» 07 вересня 2023 року перерахувало кредитні кошти в розмірі 3 000,00 грн на банківську платіжну картку відповідача, яку позичальник самостійно вказала у кредитному договорі (НОМЕР_4). Ця обставина підтверджується наданою позивачем Квитанцією платіжної системи LiqPay ID 2362278167 від 07.09.2023 року о 18:56, згідно з якою суму 3 000,00 грн виплачено на картку MASTERCARD НОМЕР_4 з призначенням платіжної операції: «Видача за договором №07.09.2023-100002980». Виплата коштів відбулася через платіжну систему на підставі Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та АТ КБ «Приватбанк».
Крім того, сама відповідачка ОСОБА_1 у поданому відзиві на позовну заяву прямо підтвердила факт отримання нею кредитних коштів, зазначивши, що: «Кредитні кошти у розмірі 3000 грн були використані виключно на лікування моєї матері...». 

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, жодних платежів на погашення кредиту не здійснила.
Згідно з наданою позивачем Довідкою-розрахунком, у зв`язку з порушенням умов договору виникла заборгованість, загальна сума якої становить 5 646,00 грн. Зазначена сума заборгованості складається із: основного боргу (тіла кредиту) - 3 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 2 646,00 грн.
Проценти по кредиту нараховані позивачем у межах узгодженого сторонами 42-денного строку кредитування за період з 07.09.2023 по 18.10.2023 року. Будь-які інші стягнення (комісії, пеня чи штрафи) позивачем не заявлялися.
Свого контррозрахунку чи доказів погашення заборгованості (повністю або частково) відповідачка суду не надала. Натомість у поданому відзиві на позовну заяву вона фактично визнала наявність боргу та зазначила про неможливість виконання позовних вимог і сплати навіть основної суми боргу через скрутний матеріальний стан.

Докази, подані відповідачкою на обґрунтування заперечень.
Разом із відзивом на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 надала суду копії документів на підтвердження обставин свого скрутного майнового стану та складних життєвих обставин. Зокрема, судом досліджено:
медичні виписки та довідки МСЕК, що підтверджують наявність у матері відповідачки онкологічного захворювання та встановлення їй ІІІ групи інвалідності;
свідоцтво про народження дитини та свідоцтво про народження самої відповідачки;
сповіщення сім`ї та Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, згідно з якими ОСОБА_2 зник безвісти (виявлено) на території бойових дій та набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, 12.08.2025 року;
Індивідуальні відомості про застраховану особу (довідку ОК-5 Пенсійного фонду України) від 28.02.2026 року, у якій відсутні відомості про нарахування відповідачці доходу та сплату єдиного соціального внеску після 2021 року;
витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність у власності відповідачки нерухомого майна.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Відповідно до пункту 159 розділу VIII Постанови НБУ №164 від 29.07.2022р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, укладеного в електронній формі. ОСОБА_1 була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням процентів, та погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису.
Належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується наданою позивачем квитанцією платіжної системи LiqPay, яка має статус первинного документа та є належним і допустимим доказом перерахування коштів позичальнику. Крім того, сама відповідачка у відзиві не заперечує та визнає факт отримання кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн. 
Відповідачка, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконала, суму кредиту та процентів у встановлені строки не сплатила. Доказів погашення заборгованості суду не надано.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та визнає, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути, є арифметично правильною, обґрунтованою та відповідає умовам договору. Загальна сума заборгованості становить 5 646,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 3 000,00 грн та заборгованості за процентами - 2 646,00 грн. Нарахування процентів здійснено позивачем виключно в межах узгодженого сторонами 42-денного строку кредитування (з 07.09.2023 по 18.10.2023 року).
Оцінюючи заперечення відповідачки щодо неможливості виконання зобов`язань через відсутність коштів, безробіття та скрутний матеріальний стан, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, згідно з частиною першою статті 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів прямо виключена із переліку обставин непереборної сили, які могли б звільнити особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відтак, відсутність офіційного доходу чи втрата роботи не є підставою для припинення обов`язку з повернення кредиту.
Посилання відповідачки на укладення договору та витрачання коштів внаслідок збігу тяжких обставин (тяжка онкологічна хвороба матері, скрутне матеріальне становище) суд відхиляє. Відповідно до статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним. Однак, визнання правочину недійсним з цих підстав здійснюється виключно за позовом заінтересованої особи. Відповідачка не скористалася своїм правом на пред`явлення зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, а наявність складних життєвих обставин на стадії виконання дійсного договору не звільняє боржника від обов`язку належним чином виконувати зобов`язання (стаття 526 ЦК України). Крім цього відповідачка не оспорює умови кредитного договору, зокрема із тих підстав що вони були вкарй невигідними.
Суд також критично оцінює посилання відповідачки на те, що вона виховує дитину, батько якої є військовослужбовцем ЗСУ та зник безвісти за особливих обставин, у зв`язку з чим вона просить застосувати положення статті 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». По-перше, вказана стаття 18 Закону встановлює соціальні гарантії щодо працевлаштування, забезпечення дітей місцями у закладах освіти та забезпечення житлом, однак не містить жодних положень, які б звільняли членів сімей військовослужбовців від виконання існуючих цивільно-правових чи кредитних зобов`язань. По-друге, навіть враховуючи положення пункту 15 статті 14 вказаного Закону щодо звільнення від сплати процентів, такі пільги поширюються безпосередньо на військовослужбовців та їхніх дружин. Як вбачається з переліку додатків до відзиву, відповідачкою не надано суду доказів перебування у зареєстрованому шлюбі із вказаною особою. По-третє, обставини зникнення особи безвісти, згідно з наданим Витягом з реєстру, виникли 12.08.2025 року. Водночас заборгованість за процентами у цій справі була нарахована позивачем за період з 07.09.2023 по 18.10.2023 року. Оскільки закон не має зворотної дії в часі, на момент нарахування спірних процентів правових підстав для застосування будь-яких пільг об`єктивно не існувало.
За таких обставин доводи відзиву не спростовують правомірності вимог позивача, а тому позовна заява про стягнення заборгованості в розмірі 5 646,00 грн є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. 
Щодо клопотання відповідачки про звільнення її від сплати судового збору у повному обсязі (зокрема, від відшкодування витрат позивача на оплату судового збору) у зв`язку зі скрутним матеріальним станом, суд зазначає наступне. Положення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають право суду звільнити сторону від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату виключно щодо судового збору, який підлягає сплаті в дохід держави. Закон не наділяє суд повноваженнями звільняти сторону, яка програла спір, від обов`язку відшкодувати судові витрати (у вигляді вже сплаченого судового збору), фактично понесені іншою стороною на захист своїх порушених прав. З огляду на це, у задоволенні клопотання відповідачки в частині звільнення від відшкодування судових витрат позивача слід відмовити.
Щодо заявлених позивачем у тексті позову орієнтовних витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Представник позивача заявила про намір подати відповідні докази понесення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд наразі не здійснює розподіл витрат на правничу допомогу, оскільки відповідні докази на час ухвалення рішення відсутні, залишаючи це питання для вирішення у додатковому рішенні.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.09.2023-100002980 від 07.09.2023 року у розмірі 5 646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, адреса місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, 133-А).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено 1 квітня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський