Справа № 308/2473/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,
секретаря судового засідання Теляєва К.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6615132 від 04.02.2026 року. 
Позовні вимоги мотивує тим, що постановою поліцейського 1 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції Турянчик Б.І. від 04.02.2026 року серії ЕНА №6615132, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
В даній постанові зазначено, що 04.02.2026 року о 21 год. 41 хв. в м. Ужгород по вул. Загорська, 65, ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 м. від краю проїзної перехрещуваної частини на відстані 9,3 м., чим порушив п. 15.4. ПДР – порушення правил стоянки, розміщення транспортних засобів на проїзній частині в два і більше рядів, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП
Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення вимог ПДР ним вчинено не було. Зазначає, що він проживає за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 63Б, і автомобіль паркує в провулку біля воріт в`їзду до свого будинку вже декілька років. 
Зауважує, що 04.02.2026 року автомобіль марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , він також припаркував біля воріт в`їзду свого будинку, який не заважав та не створював перешкод жодним учасникам дорожнього руху і припаркований був без жодних порушень правил дорожнього руху, автомобіль не стояв на проїзній частині в два і більше ряди. 
Наголошує, що працівник поліції допустив необ`єктивне з`ясування обставин справи та за відсутності факту порушення позивачем правил дорожнього руху та доказів цього склав відносно нього оскаржувану постанову. 
Окрім цього, в оскаржуваній постанові працівником поліції вказано на порушення позивачем п. 15.4. ПДР України, а саме розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди, однак в постанові міститься також опис правопорушення, яке не охоплюється диспозицією п. 15.4. ПДР України, а саме поліцейський вказує на здійснення позивачем зупинки ближче 10 м. від краю проїзної перехрещуваної частини, що на думку позивача виключає об`єктивну сторону правопорушення.
Враховуючи зазначене, просить суд скасувати постанову від 04.02.2026 року серії ЕНА №6615132, провадження по справі закрити.
Не погоджуючись із твердженнями позивача, через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позов, зміст якого зводиться до того, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною виходячи з наступного.
Вказує, що відповідно до опису фактичних обставин та суті правопорушення, викладених в оскаржуваній постанові, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не з підстав створення перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а виключно за здійснення зупинки транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. 
Працівником поліції під час фіксації правопорушення було здійснено вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до краю перехрещуваної проїзної частини, яка склала 9,3 м., що підтверджує недотримання встановленої нормативної відстані встановленої п. 15.9 ПДР. Тому вважає, що дії позивача обґрунтовано кваліфіковано як порушення вимог підпункту «г» пункту 15.9 ПДР у зв`язку з чим у працівника поліції були наявні законні та достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Щодо вказаного в оскаржуваній постанові про порушення позивачем п.15.4 ПДР України зазначає, що згідно рапорту поліцейського Турянчика Б.І. під час винесення постанови ним було допущено технічну описку та помилково зазначено вказаний пункт, належним слід вважати пункт 15.9 «ґ» ПДР, який регулює відповідні правовідносини та фактично був покладений в основу прийнятого рішення. 
На переконання представника відповідача, окремі недоліки оформлення постанови про адміністративне правопорушення не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. 
Зазначає, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапис був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу. Такий відеозапис містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини вчиненого позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні КАС України і повинен враховуватися судом при розгляді даної справи.
На підставі наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник Йосипчук О.В. подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без їх участі та задоволити позов.
Представник відповідача не скористався правом на участь у судовому засіданні та згідно поданого відзиву у задоволенні позову просив відмовити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд проводить розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою поліцейського 1 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції Турянчик Б.І. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6615132 від 04.02.2026 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Із вказаної постанови вбачається, що 04.02.2026 року о 21 год. 41 хв. в м. Ужгород по вул. Загорська, 65, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м. від краю проїзної перехрещуваної частини на відстані 9,3 м., чим порушив п. 15.4. ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Суд зазначає, що диспозиція ч. 1 статті 122 КУпАП є бланкетною, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення чи постанові про накладення адміністративного стягнення має бути зазначено, яка норма і який нормативно-правовий акт було порушено кваліфікуючи дії правопорушника за даною статтею.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Так, поліцейським 1 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції Турянчик Б.І. в оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем було порушено п. 15.4 ПДР України – порушення правил стоянки, розміщення транспортних засобів на проїзній частині в два і більше рядів.
Згідно п. 15.4. ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.
З долученого відповідачем до матеріалів справи копії рапорту поліцейського 1 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції Турянчик Б.І. останній доповідає, що в оскаржуваній постанові ним було допущено технічну описку та помилково зазначено п. 15.4. ПДР, просить вважати вірним пункт 15.9ґ ПДР.
Відповідно до п. 15.9ґ ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Ознайомившись із поданим представником відповідача відеозаписом події судом встановлено, що на такому зафіксовано стоянку автомобіля марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , біля воріт в`їзду до будинковолодіння, який не заважав та не створював перешкод жодним учасникам дорожнього руху, а також такий транспортний засіб не був розміщений на проїзній частині в два і більше рядів.
Також на відеозаписі зафіксовано процедуру здійснення замірів від краю проїзної перехрещуваної частини до вказаного автомобіля та вручення оскаржуваної постанови позивачу. Разом з тим, з досліджуваного відеозапису вбачається, що такий не містить чіткої фіксації відставні від краю проїзної перехрещуваної частини до зазначеного автомобіля. 
Тобто, на наданому відповідачем відеозаписі не зафіксовано, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , на відстані 9,3 м. від краю проїзної перехрещуваної частини. Отже, зазначений відеозапис не є доказом порушення позивачем правил зупинки чи стоянки.
Інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що позивачем 04.02.2026 року о 21 год. 41 хв. було порушено правила зупинки чи стоянки матеріали справи не містять.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. При цьому, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки відповідачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення позивачем 04.02.2026 року о 21 год. 41 хв. правил зупинки чи стоянки, то в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано ст. 279 КУпАП. Зокрема, посадова особа, яка розглядає справу (поліцейський) оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оголошує постанову про адміністративне правопорушення негайно після завершення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). При цьому, поліцейський зобов`язаний роз`яснити суть правопорушення, зміст постанови та порядок її оскарження.
Водночас, як встановлено судом, зокрема з долученого відповідачем до матеріалів справи відеозапису події, поліцейським 1 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції Турянчик Б.І. при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вищевказаних вимог Закону. Поліцейський обмежився лише врученням позивачу копії вже надрукованої ним оскаржуваної постанови, без попереднього проведення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП та без здійснення проголошення такої постанови, як того вимагає ст. 285 КУпАП. 
Зазначенні обставини вказують як на порушення поліцейським вимог закону по винесенню ним оскаржуваної постанови так і на незаконність такої постанови.
За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6615132 від 04.02.2026 року, підлягає до скасування, а провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,60 грн. на користь позивача.
На підставі ст.ст. 121, 247, 251, 258, 279-3, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 77, 210, 241, 243, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6615132 від 04.02.2026, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 665,6 (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе