521/15184/25
1-кп/521/1107/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 , 
за участю:
прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025162470001083 від 17.07.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ільниця, Іршавського р-ну., Закарпатської обл., громадянин України, з середньою освітою, є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружений, має неповнолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення злочину проходив військову службу у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
Згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення – Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4356-ІХ від 16.04.2025, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 09 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 07 серпня 2025 року. 
Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан на всій території України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2025 № 153 старшого сержанта ОСОБА_5 , за мобілізацією, призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28 травня 2025 року № 92-РС у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 з 01 червня 2025 року. 
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. 
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший сержант ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Старший сержант зобов`язаний бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Проте, старший сержант ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.
Встановлено, що ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», з 17.03.2025 перебував в Міській клінічній лікарні № 10, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Олексія Вадатурського, 61А на лікуванні у зв`язку із хворобою після поранення, де в подальшому познайомився із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Так, 13.06.2025, в період часу з 19.00 год. по 20.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували в дворі на лавці за межами МКЛ № 10, де розпивали спиртні напої. В подальшому, ОСОБА_5 поросив у ОСОБА_7 мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi А3» в корпусі чорного кольору, для того, щоб ввімкнути музику та побачив відкритим мобільний додаток «ПУМБ». 
Надалі, у ОСОБА_5 у той же час і у тому ж місці, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, та останній визначив предметом свого злочинного посягання грошові кошти ОСОБА_7 , які знаходилися на рахунку, відкритому в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», до якого він мав доступ.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, вважаючи, що його протиправні дії є непомітними для оточуючих та потерпілого, за допомогою мобільного телефону, здійснив вхід через мобільний додаток «ПУМБ» до інтернет-банкінгу ОСОБА_7 та об 19 год. 22 хв. із платіжної банківської картки № НОМЕР_3 , емітованої АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я ОСОБА_7 , здійснив крадіжку грошових коштів в розмірі 10 000 грн. 00 коп., відповідно перерахувавши грошові кошти на іншу платіжну картку № НОМЕР_4 , емітовану АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_5 .
Продовжуючи свої злочинні дії, на таємне заволодіння грошовими коштами, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_5 13.06.2025 об 19 год. 26 хв. із платіжної банківської картки № НОМЕР_3 , емітованої АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я ОСОБА_7 , здійснив крадіжку грошових коштів в розмірі 10 000 грн. 00 коп., відповідно перерахувавши грошові кошти на іншу платіжну картку № НОМЕР_4 , емітовану АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_5 .
Продовжуючи свої злочинні дії, на таємне заволодіння грошовими коштами, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_5 14.06.2025 об 15 год. 20 хв. із платіжної банківської картки № НОМЕР_3 , емітованої АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я ОСОБА_7 , здійснив крадіжку грошових коштів в розмірі 20 008 грн. 00 коп., відповідно перерахувавши грошові кошти на іншу платіжну картку № НОМЕР_4 , емітовану АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_5 .
Надалі, заволодівши вказаними грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 40 008 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив обставини які були викладені в обвинувальному акті, провину визнав в повному обсязі та щиро розкаялася у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_7 в ході судового розгляду надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, покарання просить призначити на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.
За вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Суд кваліфікує дії  ОСОБА_5 за ч.4 cт.185 КК України, за ознаками – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у умовах воєнного стану.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. 
Окрім того суд дає характеристику особистості обвинуваченого  ОСОБА_5 який є особою у віці 49 років, з середньою освітою, є особою з інвалідністю ІІІ групи, діючий військовослужбовець ЗСУ, за місцем служби характеризується позитивно, одружений, має неповнолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, раніше не судимим. 
З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. 
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 – відсутні. 
З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.
Крім того, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого  ОСОБА_5 наявність кількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючої обставини, відсутність тяжких наслідків вчинення злочину, наявність міцних соціальних зв`язків, особистості обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі відповідно до постанов слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 17.06.2025р., 18.06.2025р., а саме:
1)мобільний телефон, марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10С», ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору – вважати повернутим законному власнику ОСОБА_5 
2)мобільний телефон, марки «Xiaomi», моделі «Redmi А3», ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , чорного кольору – вважати повернутим законному власнику ОСОБА_7 .
Витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід не обирався. 
Цивільний позов не заявлявся. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 /один/ рік, якщо він на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1  такі обов`язки:
-заборонити перебування поза межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром;
-заборонити виїзд чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини.
Строк випробування  ОСОБА_5 а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 11 лютого 2026 року.
Контроль за поведінкою  ОСОБА_5 покласти на командира військової частини, в якій останній проходить службу.
Речові докази по справі відповідно до постанов слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 17.06.2025р., 18.06.2025р., а саме:
1)мобільний телефон, марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10С», ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору – вважати повернутим законному власнику ОСОБА_5 
2)мобільний телефон, марки «Xiaomi», моделі «Redmi А3», ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , чорного кольору – вважати повернутим законному власнику ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Хаджибейський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1