Номер провадження: 22-ц/813/4068/26 
Справа № 946/5491/25
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену під головуванням судді Смокіна Г.І., у справі за заявою Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за послуги з централізованого водопостачання і центрального водовідведення та з обслуговування внутрішньобудинкових систем ,

встановив:

17.07.2025 року Комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі-КП «ізмаїльське ВУДКГ») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і центрального водовідведення та з обслуговування внутрішньо будинкових систем. 

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2025 року у видачі судового наказу було відмовлено (а.с.11).
В апеляційній скарзі КП «Ізмаїльське ВУДКГ» ставить питання про скасування ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.14-16).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 05.03.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України.
За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, що передбачено п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд також зазначає, у зв`язку з недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, датою ухвалення цього судового рішення є 05.03.2026 року.
Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 15.12.2025 року (а.с.22), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, та яку останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.24-25).
Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялася боржнику ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем її проживання (а.с.10). Проте, поштова кореспонденція повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27-28).
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Одеським апеляційним судом 18.02.2026 року було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про повідомлення боржника ОСОБА_1 про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, що в сенсі ст. 128 ЦПК України є належним повідомлення (а.с.29-30).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було додано до заяви копії договору, укладеного між КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 (а.с.11).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
За правилами п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахування
За умовами ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. 
Пунктами 3-4 ч. 3 цієї статті визначено, що до заяви додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості або інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Однак, заявником не було додано до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного між КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 .
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи, що заява КП «Ізмаїльське ВУДКГ» не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у видачі судового наказу. 

Посилання заявника апеляційної скарги на постанову Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 334/2789/15-ц, в якій суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена, тому доводи касаційної скарги щодо необґрунтованого задоволення судом позовних вимог, є безпідставними, не заслуговують на увагу, оскільки у справі, що розглядається, вирішується питання про видачу судового наказу (наказне провадження). Згідно ст. 163 ЦПК України безумовною підставою для видачі судового наказу є наявність документально підтвердженої (письмовим правочином, договором) безспірної вимоги про стягнення грошових коштів або майна. Проте, заявником не було надано договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеного між КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 , що, в даному випаду, виключає безспірність вимоги про стягнення заборгованості. 

Апеляційний суд роз`яснює, що КП «Ізмаїльське ВУДКГ» не позбавлене права звернутися з відповідним позовом в порядку позовного провадження до боржника про стягнення заборгованості за надані послуги. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини ( далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив: 

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року про відмову у видачі судового наказу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда 

Р.Д. Громік

О.С. Комлева