16.03.2026         

справа № 642/5583/25
провадження № 1-кп/642/127/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року     м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю: 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника адвоката ОСОБА_5 
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт, відомості про яке 21.06.2024р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024221220001041 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Таранівка Зміївського району Харківської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, пенсіонер, вдівець, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 28.05.2024р. приблизно о 10 годині 45 хвилин, діючи із протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, в результаті чого порушив встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі. Так, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на балконі своєї кімнати, який він облаштував для виконання на ньому робіт із електроінструментами, порушуючи вимоги Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом МНС України від 30.12.2014 № 1417 (розділу VІІ, глави 1, пункту 1.1 – проведення вогневих робіт на постійних та тимчасових місцях дозволяється лише після вжиття заходів, які виключають можливість виникнення пожежі: очищення робочого місця від горючих матеріалів, захисту горючих конструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння) передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, почав здійснювати розпил мідної труби, за допомогою належної йому кутової шліфувальної машинки. Під час здійснення таких дій за допомогою електроінструменту почалося іскроутворення внаслідок дії зазначеного інструменту о поверхню мідної труби, яке потрапило на легкозаймисті матеріали. На час здійснення зазначених дій ОСОБА_4 не вжив заходів щодо запобігання ризиків виникнення пожежі при експлуатації електричного інструменту для захисту дерев`яної підлоги, що є горючим матеріалом, внаслідок чого, був охоплений полум`ям балкон квартири АДРЕСА_2 , який розповсюдився на балкон квартири АДРЕСА_3 , тим самим завдав матеріальної шкоди відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 5645 від 07.07.2025 власнику квартири АДРЕСА_4 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 364 418 грн. 59 коп.
Відповідно до висновку судової пожежно-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/19892-ПТ від 20.09.2018р. причиною пожежі стало займання горючих матеріалів, розміщених на балконі квартири АДРЕСА_2 , під впливом термічної дії розжарених частинок металу або каменю, утворених при проведенні робіт з різання металу механізованим інструментом (кутовою шліфувальною машинкою). Пожежа у вигляді гетерогенного дифузного горіння розповсюдилась на балкон квартири АДРЕСА_3 . Технічна причина досліджуваної пожежі знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з невиконанням вимог пожежної безпеки, які встановлені Правилами пожежної безпеки в Україні (розділу VІІ, глави 1, пункту 1.1). 
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 5671 від 22.04.2025р., внаслідок пожежі власника кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_7 – знищено/пошкоджено майно на загальну суму 114 131 грн. 39 коп.
Тим самим внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 478 549 грн. 98 коп., що є великим розміром відповідно до примітки до ст. 270 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненим ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохав суворо його не карати. Цивільний позов не визнав у зв`язку із відсутністю матеріальної змоги відшкодувати завдану шкоду. Також зазначив, що потерпілій відновлено балкон на суму близько 12 000 грн. 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в день пожежі вдома не перебувала. Про пожежу дізналась вже після того як вона сталась. В неї 28.05.2024р., від противоправних дій ОСОБА_4  згорів повністю балкон, вогонь перекинувся до однієї кімнати та потім перейшов на іншу. Пожежа сталась у квартирі АДРЕСА_5 , Також біли пошкоджені інші речі, які знаходились в кімнаті. Цивільний позов просила задовольнити у повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом потерпілої, обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують його особистість, а також матеріалів щодо обґрунтування цивільного позову визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. 
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що  ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 1 ст. 270КК України, тобто порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно майнову шкоду у великому розмірі.
Обставиною, що пом`якшує покарання  ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання  ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України – не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому  ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наведеними даними про його особу, який раніше не судимий, пенсіонер, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, та приходить до висновку про те, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті 270 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства з встановленням іспитового строку, що буде достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , а саме матеріальної шкоди у розмірі 478 549,98 грн., моральної шкоди у розмірі 400 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 360 000 грн. суд зазначає:
судом встановлено, що відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №5671 від 22.04.2025р., внаслідок пожежі у власника кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_7 – знищено/пошкоджено майно на загальну суму 114 131 грн. 39 коп. Висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 5645 від 07.07.2025р. визначено що розмір ремонтно-відновлювальних робіт квартири потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_6 яка постраждала внаслідок пожежі яка сталась 28.05.2024р. на балконі кв. АДРЕСА_7 складає 364418.59 грн.
Тим самим внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 478 549 грн. 98 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого 478 549 грн. 98 коп. матеріальної шкоди підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених вимог щодо розміру моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно ст. 1177 ЦК, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. При цьому потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 1, 3 ст. 23 ЦК).
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб; може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ (смерті).
У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При вирішені позовів про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Виходячи з положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно ч.3 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що розумною та справедливою сумою до стягнення моральної шкоди є 100 000 грн.
Щодо вимоги ОСОБА_7 , про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 360 000 грн. суд зазначає:
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Позивачем відповідно до квитанцій сплачено на користь адвоката 304 000 грн. за надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно до вимог статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Беручи до уваги співмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, враховуючи усталену судову практику з цього питання, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_7 вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі  45 000 грн., що буде співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг (складання позовної заяви, юридичні консультації, участь у досудовому розслідуванні, у судовому розгляді, кількість судових засідань).
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. 
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. 
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди у розмірі 478 549,98 грн., суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 45 000 грн.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/19892-ПТ від 20.09.2024р. у розмірі 12 116 грн. 48 коп., судової товарознавчої експертизи № 5671 від 22.04.2025р. у розмірі 25 444 грн. 80 коп., судової оціночно-будівельної експертизи № 5645 від 07.07.2025р. у розмірі 14 842 грн. 80 коп., всього 52 404,08 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8