ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/14710/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Супруна Є.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання – Назарко Л.О.,
представника позивача – адвоката Гонтара В.М. (в режимі відеоконферецзв`язку),
представника відповідача – Телятник Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №440/14710/25 за адміністративним позовом Приватного підприємства “Приватна телекомпанія “Візит” до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В: 

24.10.2025 адвокат Гонтар Валерій Миколайович, здійснюючи на підставі ордеру (серія ВІ №1344470 від 24.10.2025) представництво інтересів Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит» (надалі – ПП ПТК «Візит», Підприємство), звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУДПС), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати у повному обсязі податкові повідомлення-рішення відповідача від 25.07.2025:
1) №00105600704, яким за порушення п. 134.1.1 ст. 134, п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, пп. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.6 ст. 20 ПК України платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства» на 729 639,00 грн, з яких 616 813,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 112 826,00 грн - за штрафними санкціями;
2) №00105650704, яким за порушення пп. «г» п. 176 ст. 176 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати» у розмірі 1 020,00 грн;
3) №00105670704, яким за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, п. 8.1, п. 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1588, до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 4 080,00 грн;
4) №00105630704, яким за порушення п. 201.1 п. 201.7, п. 201.10 ст. 201, п. 208.1, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 ПК України внаслідок не складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 144 906,62 грн до платника застосовано штраф за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 72453,31 грн;
5) №00105610704, яким за порушення п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.2 ст.192, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198, п. 9.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 605 275,00 грн, з яких 484 220,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 121 055,00 грн - за штрафними санкціями;
6) №00105620704, яким за порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 3 400,00 грн;
7) №00105570704, яким за порушення пп. 16.1.2, 16.1.5 ст. 16, пп. 20.1.3, 20.1.6 ст. 20, п. 85.2 ст. 85 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 1 020,00 грн.
Мотивуючи заявлений позов, представник вказує на обставини порушення відповідачем процедури призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі, зокрема, пп. 78.1.7 ст.78, пп. 98.1.4 ст. 98 ПК України (у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про прийняття рішення засновниками (учасниками) підприємства про реорганізацію юридичної особи шляхом виділу), оскільки «виділ», як на думку позивача, є однією з форм створення нової юридичної особи без припинення юридичної особи позивача, яка продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, а тому «виділ» не є реорганізацією юридичної особи. Зазначає, що у спірному випадку мав місце «виділ» - створення нової юридичної особи, в результаті чого за розподільчим балансом здійснено перехід частини майна та обов`язків юридичної особи (позивача), з якої було здійснено виділ, яка не припиняється, а продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, а тому вказані обставини «виділу» не є видом реорганізації. 
Окрім процедурних порушень представник позивача вказує на помилковість висновків документальної перевірки, внаслідок чого відповідач дійшов хибних висновків про наявність підстав для збільшення платнику грошових зобов`язань з податків і штрафів.
Так, обґрунтовуючи обставини протиправності податкового повідомлення-рішення №00105600704, яким платнику збільшено cyму податку на прибуток на 616 813,00 грн, представник позивача зазначає, що до перевірки надавався необхідний пакет документів: оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери, головні книги, первині документи, за виключенням частки знищених первинних документів, факт вилучення для знищення яких підтверджується актом від 31.01.2023 №01 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» за період 2017-2019 рр. Позивач мав взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 (3403207311) та ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ). ФОП ОСОБА_2 виконував роботи по обслуговуванню комп`ютерних систем ПП ПTK «Візит», а ФОП ОСОБА_3 надавав послуги з виготовлення та розміщення інформаційних матеріалів ПП ПTK «Візит». Стверджує, що необхідність придбання таких послуг зумовлена виробничим процесом та необхідністю ефективного здійснення господарської діяльності зважаючи на специфіку діяльності позивача у сфері медіа, яка тісно пов`язана з комп`ютерною обробкою даних. З приводу факту перебування вищезгаданих ФОП у штаті Підприємства представник зазначив, що юридичні особи не обмежені у праві залучати фізичних осіб до виконання певного виду робіт на підставі цивільних договорів, як і не зобов`язані законодавством укладати лише трудові договори. Вищезгадані ФОП попри свої трудові обов`язки за посадою надавали власною працею інші види послуг, які не входять до кола цих трудових обов`язків. Тому цивільно-правові договори з ними укладалися цілком правомірно. 
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105650704, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн у зв`язку з поданням Підприємством податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку з недостовірними відомостями про суми виплаченого доходу на користь ФОП, представник стверджує про відсутність у Підприємства обов`язку відображати отриманий ФОП дохід у довідках (форма 1-ДФ), оскільки відповідно до пп. 14.1.180 ст. 14 ПК України податковий агент – це особа, яка здійснює виплату доходів фізичним особам. Виплачуючи на користь ФОП на спрощеній системі (згідно з пп. 165.1.36 ст. 165 ПК України), а також на користь ФОП на загальній системі (ст.ст. 177, 178 ПК України) суб`єкт господарювання не зобов`язаний утримувати податок, оскільки у такому разі сам підприємець відповідає за сплату податків.
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105670704, яким застосовано адміністративний штраф у розмірі 4 080,00 грн у зв`язку з неподанням 4 повідомлень за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, представник позивача зазначив, що форма 20-ОПП подається лише стосовно об`єктів оподаткування через які провадиться господарська діяльність. Виявлені перевіркою автомобілі Підприємства не включені до форми звітності 20-ОПП, оскільки передані іншим підприємствам, розукомплектовані, несправні, у період з 01.01.2018 по 30.09.2024 не мали ніякого стосунку до провадження Підприємством господарської діяльності.
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105630704, яким за не складання та відсутність реєстрації податкових накладних за наслідками господарських операцій позивача за договором про співпрацю в Україні №03RETA0001J6, укладеного з Discovery Communications Europe Limited, до платника застосовано штраф з ПДВ у розмірі 72 453,31 грн, представник зазначив, що згідно з договором про співпрацю в Україні №03RETA0001J6, укладеного між позивачем і Discovery Communications Europe Limited (DCEL), останній надає Оператору (ПП ПTK «Візит») невиключне право, а Оператор приймає зобов`язання отримувати та розповсюджувати Канали протягом Строку Дії Ліцензії за допомогою платного телебачення у зашифрованому форматі через Системи Розповсюдження всім Абонентам. Стверджує, що за умовами вказаного Договору господарсько-фінансові взаємовідносини Позивача з DCEL не є відносинами з надання послуг, натомість є відносинами, що пов`язані з використанням авторського права, у даному випадку — роялті. Відповідно ж до пп. 196.1.6 ст. 196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції, зокрема, з виплат дивідендів, роялті у грошовій формі або у вигляді цінних паперів, які здійснюються емітентом.
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105610704, яким у зв`язку з непідтвердженням документально обставин здійснення господарських операцій з рядом контрагентів, за наслідками яких позивач формував податковий кредит у період з січня 2018 року по серпень 2023 року на загальну суму ПДВ 542 756,00 грн, а також у зв`язку із завищенням податкового кредиту внаслідок повторного включення податкових накладних за лютий 2022 року на суму 6 666,67 грн та березень 2022 року на суму 4 617,34 грн, представник звертає увагу суду на відсутність у позивача на момент проведення перевірки документів, які слугували підставою для формування податкового кредиту з ПДВ та податку на прибуток, про що було в належний спосіб повідомлено контролюючий орган. У зв`язку з цим стверджує, що дослідження контролюючим органом питання фактичного здійснення господарських операцій було передчасним, натомість це питання мало бути з`ясоване під час проведення документальної перевірки у комплексі з дослідженням первинних документів, які стали підставою для формування відповідних показників податкової звітності. З акту перевірки слідує, що відповідач не визнає господарські відносини позивача з контрагентами з мотивів наявності у розпорядженні контролюючого органу податкової інформації в інформаційно-аналітичних базах щодо таких суб`єктів господарювання, а також внаслідок припущення щодо неможливості виконання контрагентами позивача господарських операцій. Однак сама лише податкова інформація не є тим джерелом отримання податкової інформації, яка згідно з положеннями ст. 83 ПК України може бути підставою для висновків контролюючих органів під час проведення перевірок, а відтак не може вважатися доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником. Більш того, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом у розумінні процесуального закону.
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105620704, яким до платника за не складення та відсутність реєстрації зведеної податкової накладної за серпень 2023 року на суму ПДВ 33 818,00 грн застосовано штраф з ПДВ у розмірі 3400,00 грн, представник позивача зазначив, що у період з 01.04.2022 по 31.07.2023 ПП ПTK «Візит» здійснювало господарську діяльність у статусі платника єдиного податку 3 групи за ставкою 2%. З 01.08.2023 позивач повернувся на загальну систему. За перехідними положеннями ПК України позивач у серпні 2023 мав зареєструвати податкові накладні лише за тими товарними залишкам, які були придбані ще до переходу на спрощену систему і якими він скористався у своїй господарській діяльності у період перебування на спрощеній системі оподаткування. Штраф за не реєстрацію таких податкових накладних складає 5% від обсягу постачання, але не більше 3400,00 грн (п. 1201.2 ст. 1201 ПК України). Такі товарні залишки числились на Рах. 203 (ПММ) та на Рах. 201 (Сировина і матеріали). Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 201 за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 товарні залишки придбані ще до переходу на єдиний податок, не використовувалися у господарській діяльності у період перебування на спрощеній системі. Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 товарні залишки (Бензин) придбані ще до переходу на єдиний податок та використані у господарській діяльності у період перебування на спрощеній системі. Тож база для оподаткування має бути 3006,70 грн, а не 169090,22 грн. Сума ПДВ по незареєстрованій ПН – 601,34 грн, а тому розмір штрафної санкції має складати 150,34 грн, а не 3400,00 грн.
Стосовно податкового повідомлення-рішення №00105570704, яким за ненадання до перевірки документів застосовано штраф у розмірі 1 020,00 грн, представник позивача посилався на факт їх знищення, про що під час проведення перевірки платник повідомляв контролюючий орган шляхом надання пояснення від 28.05.2025 за №26 та актів знищення документів за період 2017-2019 р.р. від 31.01.2023 №01 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду».
На останок представник позивача зазначив про порушення відповідачем строків, перебіг яких розпочинається за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом (п. 102.1 ст. 102 ПК України). Законодавцем було зупинено перебіг строків позовної давності та введено мораторій на певні податкові перевірки, зокрема, у період з 18.03.2020 по 17.03.2022 (пп. 522 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України («ковідний» мораторій) та у період з 24.02.2022 по 01.12.2023 у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану (п. 6935 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України). У зв`язку з цим стверджує, що строк позовної давності сплинув за період господарської діяльності позивача упродовж січня-грудня 2018 року, що виключає правомірність будь-яких нарахувань за цей період.
19.11.2025 до суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т. 2 а.с. 156-163). Доводячи обставини правомірності призначення перевірки, зазначив, що наказ ГУДПС від 05.05.2025 №1455-П містить вказівку на конкретні підстави проведення документальної позапланової виїзної перевірки (пп. 20.1.4 ст. 20, пп. 78.1.7 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп. 98.1.4 ст. 98, пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України) у зв`язку з внесенням до ЄДР відомостей щодо виділу ТОВ «Візит-Нет» (податковий номер 44422848), ТОВ «Візит Актив» (податковий номер 45557611) з ПП ПТК «Візит» (податковий номер 13932372). Відповідно ж до пп. 78.1.7 ст. 78 ПК України однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є факт початку процедури реорганізації юридичної особи (крім перетворення). Норма ст. 104 ЦК України не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті види реорганізації, внаслідок яких юридична особа припиняється. Для виділу притаманна характерна ознака реорганізації – перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. З огляду на це представник стверджує, що виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак з меншим обсягом майна, прав/обов`язків. Посилання позивача на висновок Верховного Суду у постанові від 14.09.2020 у справі №291/1009/19 вважає безпідставним зважаючи на обставини відступу Великою Палатою Верховного Суду від правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду ВС у постанові від 14.09.2020 у справі №291/1009/18 щодо правової природи виділу, визначивши, що виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та обов`язків.
З приводу податкових повідомлень-рішень №00105600704 та №00105650704, сформованих за наслідками аналізу господарських взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 , представник відповідача зазначає, що в актах виконаних робіт, які надавалися з боку ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 до ПП ПТК «Візит», не вказано які саме фактично виконані роботи та в яких обсягах. Через це неможливо визначити фактичну вартість наданих послуг, які зазначені в умовах договору або в актах виконаних робіт. Також відповідно до вiдомостей про нарахування заробiтної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам 1 (4) ДФ, поданих з боку ПП ПТК «Візит» до ГУДПС, ОСОБА_4 (3403207311) є одночасно ще й працівником ПП ПТК «Візит», на користь якого нараховувалася і виплачувалася заробітна плата як директору ПП ПТК «Візит». Такими діями Підприємство лише формує власну витратну частину.
З приводу податкового повідомлення-рішення №00105670704, сформованого за фактом не подання 4 повідомлень за формою 20-ОПП, представник відповідача зазначає, що у періоді, що підлягав перевірці, ПП ПТК «Візит» використовувало в господарській діяльності: адміністрацію, бухгалтерію, автомобілі, кабельне телебачення, кабельну ЛЕП. Однак повідомлення за формою 20-ОПП не подавало, хоча витрати на утримання будівель та транспортних засобів відносились до витрат та відображались у фінансовому звіті малого підприємства.
З приводу податкового повідомлення-рішення №00105630704, сформованого за фактом не складання податкових накладних за придбання послуг з отримання та розповсюдження каналів Discovery Channel, Animal Planet, а також за фактом не виписування та не реєстрації зведеної податкової накладної відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України на загальну суму ПДВ 144 906,62 грн, представник відповідача зазначив, що позивач помилково ототожнює господарські відносини за участю Discovery Communications Europe Limited (Діскавері Ком`юнікейшинз Юроп Лімітед) (надалі - DCEL) за Договором як роялті. Така позиція не відповідає визначенню «роялті» у ПК України та суперечить фактичним умовам Договору. Підпункт 14.1.225 ст. 14 ПК України визначає роялті як плату за надання права користування об`єктами інтелектуальної власності без їх передачі. Всупереч цьому за Договором DCEL залишає за собою всі права, які прямо не були надані Оператору, що прямо зазначено у наведених умовах Договору. Позивачу не передаються: майнові авторські права на канали, право переробки, адаптації або інше розпорядження контентом. Тобто, за соєю суттю позивач не отримує права інтелектуальної власності, які є необхідною та визначальною ознакою роялті. До того ж предметом Договору є технічна послуга, а не надання прав. Усі перелічені зобов`язання у Договорі є комплексом технічних та організаційних дій, які мають конкретний споживчий результат. Такі відносини відповідають визначенню «постачання послуг» (пп. 14.1.185 ст. 14 ПК України), а не виплаті роялті.
З приводу податкового повідомлення-рішення №00105610704, сформованого за фактом не надання будь-яких первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, представник відповідача зазначив, що за період діяльності позивача з 01.01.2018 по 30.09.2024 встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 361 801,00 грн, оскільки з боку Підприємства не було не надано жодних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку по взаємовідносинам ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (42225136), ДП "Український Державний Центр Радіочастот" (1181765), ПрАТ "Кременчукгаз" (3351734), ДП "Полтавський регіональний науково- технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" (4725987), ПАТ АКБ "Індустріалбанк" (13857564), АТ "Укртелеком" (21560766), ТОВ "Інтелект-Сервіс" (22902418), ТОВ РБП "Спектр" (23542583), Державне підприємство спеціального зв`язку (24366929), ПрАТ "ВО "Стальканат-Сілур" (26209430), АТ "Укртрансгаз" (30019801), ТОВ "КГГ Сервіс" (31130409), ТОВ "Телерадіокомпанія "Радіо Кохання" (31451403), ТОВ "Музичний Канал "О-ТВ" (31520094), ПП "Візит-Сервіс" (32334408), ТОВ "НВП Тех-Ас" (35171386), ТОВ "ППП "Екоенерго" (41483284), ТОВ "Дунай Крафт" (42019768), ПП "Будівельно-монтажна фірма "Креатор" (42091006), ТОВ "Полтаваенергозбут" (42223804) (складено акти ненадання документів від 09.05.2025 №387/16-31-07-04-02/1393272, від 16.05.2025 №409/16-31-07-04-02/13932372, від 28.05.2025 №470/16-31-07-04-02/13932372, від 29.05.2025 №474/16-31-07-04-02/13932372, від 30.05.2025 №479/16-31-07-04-02/13932372), що виключає змогу підтвердити здійснення операцій та правомірність їх відображення у податковому обліку ПП ПТК «Візит».
Також ПП ПТК «Візит» було завищено податковий кредит по ТОВ "Даталайн" (33398404) та ТОВ "Вест Кард" (43603592) у зв`язку з повторним включенням податкових накладних за лютий 2022 року на суму 6666,67 грн та березень 2022 року на суму 4617,34 грн.
З приводу податкового повідомлення-рішення №00105620704, сформованого за фактом не нарахування компенсуючого ПДВ на суми придбаного пального та матеріалів, які використано у період перебування на єдиному податку без ПДВ, представник позивача зазначив, що у період з 01.04.2022 по 31.07.2023 ПП ПТК «Візит» перебував у статусі платника єдиного податку 3 групи. За даними бухгалтерського обліку, а саме: даних головної книги за 2022 рік, оборотно-сальдової відомості за 1 квартал 2022 року, журналу-ордеру по рахунку 201 «Сировина і матеріали», 203 «Паливо», станом на 31.03.2022 по Підприємству рахувалось дебетове сальдо у розмірі 169 090,22 грн за придбані ПММ та матеріали по постачальниках по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», сума ПДВ по якій була включена до складу податкового кредиту, а паливно-мастильні матеріали були використані в періоді перебування на спрощеній системі оподаткування (списані за даними бухгалтерського обліку у квітні 2022 року). Згідно з даними балансу станом на 31.03.2022 (Форма №1-м) Підприємство декларує запаси (рядок 1100) у розмірі 169,1 тис. грн. Отже, з відновленням статусу платника ПДВ у серпні 2023 Підприємством мали бути нараховані податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України на суми придбаних до початку застосування спрощеної системи ПММ та матеріалів, зазначених в оборотно-сальдових відомостях по рахунках 201 та 203 за 1 квартал 2022 року, на суму ПДВ за серпень 2023 року – 33818,04 грн.
Встановлені перевіркою факти та обставини свідчать про те, що платник удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил без цілеспрямованості дій (бездіяльності) особи є винною поведінкою, що порушує обов`язки, визначені за платником податків у ст. 16 та ст. 36 ПК України.
У відповіді на відзив представник позивача повторив окремі доводи позовної заяви, наполягаючи на своїх вимогах щодо задоволення позову (т. 3 а.с. 1-4).
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 04.12.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 04.12.2025 суд, задовольнивши клопотання відсутнього представника позивача, відклав розгляд справи на 11.12.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 11.12.2025 суд з метою витребування додаткових доказів оголосив перерву до 15.01.2026, у зв`язку з чим суд продовжив підготовче засідання на 30 днів.
У судовому засіданні 15.01.2026 суд, задовольнивши клопотання відсутнього представника позивача, відклав розгляд справи на 05.02.2026.
У судовому засіданні 05.02.2026 за наслідками підготовчого провадження протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 26.02.2026.
У судовому засіданні 26.02.2026 суд заслухав виступи учасників справи із заявами по суті, дослідив письмові докази у справі, після чого оголосив перерву у справі до 19.03.2026 для їх аналізу.
У судовому засіданні 19.03.2026 суд за клопотанням представника позивача оголосив перерву до 31.03.2026.
У судовому засіданні 31.03.2026 суд у зв`язку з необхідністю виклику свідка оголосив перерву до 02.04.2026.
У судовому засіданні 02.04.2026 суд у зв`язку з необхідністю витребування від позивача додаткових доказів оголосив перерву до 09.04.2026.
У судовому засіданні 09.04.2026 суд завершив з`ясування обставин у справі та перевірку їх доказами, провів судові дебати та проголосив скорочене рішення.
За наслідками вчинених у справі процесуальних дій суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Наказом в.о. начальника ГУДПС Сергія Левченка від 05.05.2025 №1455-П на підставі пп. 20.1.4 ст. 20, пп. 78.1.7 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп. 98.1.4 ст. 98, пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України у зв`язку із внесенням до ЄДР відомостей щодо виділу ТОВ «Візит-Нет» (податковий номер 44422848), ТОВ «Візит Актив» (податковий номер 45557611) з Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит» (податковий номер 13932372) призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП ПТК «Візит» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за той же період терміном 10 робочих днів з 07.05.2025 (т. 2 а.с. 233 зворот).
Наказом в.о. начальника ГУДПС Сергія Левченка від 20.05.2025 №1663-П продовжено термін проведення перевірки на 8 робочих днів з 21.05.2025 (т. 2 а.с. 233).
На підставі вищезазначених наказів та направлень на перевірку №2565, №2566 від 06.05.2025 головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУДПС Ганною Кузьменко та Іриною Іванко у період з 07.05.2025 по 30.05.2025 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП ПТК «Візит» у зв`язку із внесенням до ЄДР відомостей щодо виділу із вказаної юридичної особи нових юридичних осіб.
ПП ПТК «Візит», відповідно до актуальних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 28.11.1991 має статус зареєстрованої юридичної особи, про що у Реєстрі 02.09.2005 вчинено запис за №15851200000001799. Основним видом економічної діяльності Підприємства за КВЕД є: 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку. Єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи станом на 10.03.2026 у Реєстрі значиться ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ). Функції керівника нині здійснює Скрипачова Ірина Іванівна. Реєстр містить дані про юридичних осіб-правонаступників: ТОВ "Візит-Актив" (39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вул. Мазепи Івана, будинок 29А, офіс 2; код: 45557611) та ТОВ "Візит-Нет" (39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вул. Мазепи Івана, будинок 29-А, офіс 2; код: 44422848).
До цього (станом на 30.09.2024 – кінець перевіреного періоду) Реєстр містив записи про засновника, кінцевого бенефіціарного власника та керівника ПП ПТК «Візит» в особі ОСОБА_4 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Зарицької Катерини, 10) (т. 3 а.с. 39-44).
Ще раніше (станом на 01.01.2018 – початок перевіреного періоду) Реєстр містив записи про засновника ПП ПТК «Візит» в особі ОСОБА_4 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Марини Раскової, 10), про відсутність відомостей про кінцевого бенефіціарного власника та про керівника в особі Мельника Олександра Олексійовича (т. 3 а.с. 34-38).
За наслідками перевірки 06.06.2025 був складений акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки (податковий номер 13932372)» №7727/16-31-07-04-02/13932372 (т. 2 а.с. 165-204).
Висновками Акту зафіксовано факти порушення Підприємством податкового законодавства, у тому числі:
- пп. 16.1.2, пп. 16.1.5 ст. 16, пп. 20.1.3, пп. 20.1.6 ст. 20, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме - ненадання всіх оригіналів документів, що стосуються предмета перевірки;
- п. 134.1.1 ст. 134, п. 44.1 ст. 44, п. 44.2 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, пп. 20.1.3 ст. 20, пп. 20.1.6 ст. 20 Податкового кодексу України, П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, а саме - встановлено заниження податку на прибуток у загальній сумі 816 363 грн;
- п. 44.1 ст. 44, п. 44.2 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 44.5 ст. 44, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.2 ст. 192, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198, п. 9.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість (ряд. 18 Декларації позитивне значення) на загальну суму ПДВ 54 2756 грн;
- п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 201.7 ст. 201, п. 208.1 ст. 208, п. 208.2 ст. 208, п. 208.3 ст. 208, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України так як не були виписані та не зареєстровані в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму ПДВ 144 906,62 грн;
- пп. «г» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме - подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку з недостовірними відомостями про суми виплаченого доходу фізичним особам підприємцям;
- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1, п. 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме - невнесення інших змін до своїх облікових даних по об`єктах оподаткування (не подано 4 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням).
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 25.07.2025 були сформовані податкові повідомлення-рішення:
- №00105600704, яким за порушення п. 134.1.1 ст. 134, п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, пп. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.6 ст. 20 ПК України платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства» на 729 639,00 грн, з яких 616 813,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 112 826,00 грн - за штрафними санкціями;
- №00105650704, яким за порушення пп. «г» п. 176 ст. 176 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати» у розмірі 1 020,00 грн;
- №00105670704, яким за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, п. 8.1, п. 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1588, до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 4 080,00 грн;
- №00105630704, яким за порушення п. 201.1 п. 201.7, п. 201.10 ст. 201, п. 208.1, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 ПК України внаслідок не складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 144 906,62 грн до платника застосовано штраф за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 72453,31 грн;
- №00105610704, яким за порушення п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.2 ст.192, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198, п. 9.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 605 275,00 грн, з яких 484 220,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 121 055,00 грн - за штрафними санкціями;
- №00105620704, яким за порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 3 400,00 грн;
- №00105570704, яким за порушення пп. 16.1.2, пп. 16.1.5 ст. 16, пп. 20.1.3, пп. 20.1.6 ст. 20, п. 85.2 ст. 85 ПК України до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 1 020,00 грн.
Не погодившись із правомірністю висновків перевірки та сформованими на підставі таких висновків податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд скасувати ці рішення контролюючого органу у повному обсязі з мотивів їх протиправності.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд розпочинає з аналізу доводів представника позивача з приводу протиправності призначення позапланової перевірки за відсутності фактичних підстав.
Так, представник позивача стверджує про порушення відповідачем процедури призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі, зокрема, пп. 78.1.7 ст. 78, пп. 98.1.4 ст. 98 ПК України (у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про прийняття рішення засновниками (учасниками) підприємства про реорганізацію юридичної особи шляхом виділу), оскільки «виділ», як на думку позивача, є однією з форм створення нової юридичної особи без припинення юридичної особи позивача, яка продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, а тому «виділ» у такому разі не є реорганізацією юридичної особи. Натомість, як на думку позивача, у спірному випадку мав місце «виділ» - створення нової юридичної особи, в результаті чого за розподільчим балансом здійснено перехід частини майна та обов`язків юридичної особи (позивача), з якої було здійснено виділ, яка не припиняється, а продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, а тому вказані обставини «виділу» не є видом реорганізації.
Як вже з`ясовано судом, приводом для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійсно слугував факт внесення до ЄДР відомостей щодо виділу ТОВ «Візит-Нет» (податковий номер 44422848), ТОВ «Візит Актив» (податковий номер 45557611) з юридичної особи позивача. Нормативною підставою відповідач у наказі від 05.05.2025 №1455-П виділив, зокрема, пп. 78.1.7 ст. 78 та пп. 98.1.4 ст. 98 ПК України.
Так, відповідно до пп. 78.1.7 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Згідно з пп. 98.1.4 ст. 98 ПК України, під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.
З приводу правової природи «виділу» Велика Палата Верховного Суду у пункті 8 своєї постанови від 15.11.2023 сформулювала позицію у справі №918/119/21, відповідно до якої виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків. 
При цьому Велика Палата зазначила, що згідно з частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Перше речення наведеної норми визначає шляхи припинення юридичної особи - ліквідація та реорганізація, а також конкретизує види реорганізації, внаслідок яких юридична особа припиняється - злиття, приєднання, поділ, перетворення. 
Друге ж речення вказує на характерну ознаку реорганізації, яка притаманна всім її видам, а саме: перехід майна, прав та обов`язків реорганізованої юридичної особи до її правонаступників.
Норма статті 104 ЦК не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті її (реорганізації) види, внаслідок яких юридична особа припиняється. На це вказує й сам заголовок статті 104 ЦК «Припинення юридичної особи».
На користь такого висновку свідчить також та обставина, що нормами інших нормативно-правових актів виділ (виділення) визначається як різновид реорганізації юридичної особи, поряд із злиттям, приєднанням, поділом, перетворенням. Принагідно слід зазначити, що це стосується як нормативно-правових актів, які прийняті раніше ЦК (до прикладу, Кодекс законів про працю України (частина шоста статті 36), Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-ІІІ (стаття 2)), так і тих, які прийняті пізніше ЦК (зокрема, Податковий кодекс України (затверджено Законом України від 02.12.2010 №2755-VI, підпункт 98.1.4 пункту 98.1 статті 98), Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VIІ (частина сьома статті 24), Закон України «Про безпечність та гігієну кормів» від 21.12.2017 № 2264-VIІІ (частина сімнадцята статті 14), Закон України «Про оренду державного і комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ (частина третя статті 20), Закон України «Про страхування» від 18.11.2019 №1909-ІХ (частина перша статті 51)).
Виділення як вид реорганізації передбачено і частиною першою статті 28 Закону № 1087-IV, згідно з якою реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) кооперативу відбувається за рішенням загальних зборів членів кооперативу у порядку, визначеному законодавством та статутом кооперативу.
Відповідно до частини першої статті 109 ЦК виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (частини третя, четверта статті 109 ЦК).
Правове визначення виділу окреслено й іншими, крім ЦК, нормативно-правовими актами. Так, відповідно до положень підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України, під реорганізацією платника податків розуміється, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме - передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів іншими платниками податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується. 
Аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво. 
Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС у постанові від 14.09.2020 у справі №291/1009/18 та висновків КГС ВС у постановах від 11.12.2019 у справі №904/2251/18, від 15.01.2020 у справі №904/11903/16 та від 21.01.2020 у справі №904/8538/16, що виділ не є способом реорганізації юридичної особи.
Як з`ясував окружний суд з актуальних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 3 а.с. 81-82) ПП ПТК «Візит» з 28.11.1991 має статус зареєстрованої юридичної особи, про що у Реєстрі 02.09.2005 вчинено запис за №15851200000001799. Юридичними особами-правонаступниками є: ТОВ "Візит-Актив" (39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вул. Мазепи Івана, будинок 29А, офіс 2; код: 45557611) та ТОВ "Візит-Нет" (39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вул. Мазепи Івана, будинок 29-А, офіс 2; код: 44422848).
У свою чергу державна реєстрація юридичної особи ТОВ «Візит-Актив» шляхом виділу відбулася 30.08.2024, про що у Реєстрі вчинено запис за №1009951360000002218 (т. 3 а.с. 86-87). Основним видом економічної діяльності новоствореної юридичної особи є: 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у. Єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Візит-Актив" є ОСОБА_4 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Зарицької Катерини, 10). Функції керівника виконує ОСОБА_6 . ТОВ "Візит-Актив" є правонаступником ПП ПТК «Візит».
Державна реєстрація юридичної особи ТОВ «Візит-Нет» шляхом виділу відбулася 28.12.2021, про що у Реєстрі вчинено запис за №1009951360000001793 (т. 3 а.с. 83-85). Основним видом економічної діяльності новоствореної юридичної особи є: 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку. Співзасновниками та кінцевими бенефіціарними власниками у рівних частках (по 49,00 грн) ТОВ "Візит-Нет" є ОСОБА_2 (03056, м. Київ, вул. Олекси Тохого, 1) та ОСОБА_4 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Зарицької Катерини, 10). Функції керівника виконує Мельник Олександр Олександрович. ТОВ "Візит-Нет" є правонаступником ПП ПТК «Візит».
З огляду на з`ясовані обставини виділу з ПП ПТК «Візит» двох нових юридичних осіб, що по своїй суті як за висновком Великої Палати у справі №918/119/21 є видом реорганізації, відповідач суд констатує факт правомірності призначення документальної позапланової перевірки з підстав, передбачених пп. 78.1.7 ст. 78 ПК України.
За таких обставин твердження представника позивача щодо порушення відповідачем процедури проведення позапланової перевірки за відсутності факту реорганізації юридичної особи суд визнає безпідставними.
Так само безпідставними суд визнає й доводи представника позивача щодо порушення відповідачем строків позовної давності, які сплинули за період господарської діяльності позивача упродовж січня-грудня 2018 року, що виключає правомірність будь-яких нарахувань з боку контролюючого органу за цей період.
Як вже встановлено судом вище, наказом від 05.05.2025 відповідачем була призначена документальна позапланова виїзна перевірка позивача за період його господарської діяльності з 01.01.2018 по 30.09.2024.
Питання строків давності у податковому законодавстві та їх застосування регулює стаття 102 ПК України.
Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України у чинній редакції, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Водночас законами України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 12.05.2022 №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» та від 03.11.2022 №2719-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (надалі - Закони №2120-ІХ, №2260-ІХ, №2719-ІХ відповідно) вносилися зміни до ПК України щодо визначення особливостей з регулювання податкових правовідносин в умовах воєнного або надзвичайного стану. 
Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України в редакції Закону №2260-IX від 12.05.2022 установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Так, згідно з пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, тимчасово, до 1 серпня 2023 року, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:
а) камеральних перевірок;
б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14 - 78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів);
в) фактичних перевірок.
Законом №2120-ІХ, який набрав чинності 17.03.2022, були внесені зміни до Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого було доповнено пунктами 919 - 923. При цьому пунктом 923 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" установлено мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану.
Законом України від 30.06.2023 №3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, внесено зміни до пункту 69.21 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, якими установлено, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, документальні позапланові перевірки проводяться виключно на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 (у частині документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано інформацію, що свідчить про порушення податкового законодавства з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентами, із джерелом їх походження з України та/або з питань оподаткування нерезидентів, які здійснюють свою діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги), 78.1.2 (у частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14 - 78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.
У подальшому, відповідно до Закону України від 09.11.2023 №3453-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», який набрав чинності з 08.12.2023, внесено зміни до пункту 69.21 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, якими в абзаці дев`ятому цифри і слова "69.21. Установити, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX" замінено цифрами і словами "69.21. Установити, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до 1 грудня 2023 року"; 2) абзаци десятий - чотирнадцятий, шістнадцятий і сімнадцятий виключити.
Отже, лише з 01.12.2023 Законом від 09.11.2023 №3453-IX відновлено право податкових органів проводити податкові перевірки з підстав встановлених підпунктом 78.1.7 статті 78 ПК України.
Раніше, ще до запровадження в Україні воєнного стану, пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX ПК України установлювався мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто по 30.06.2023, як це було установлено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
А відтак, з урахуванням мораторіїв на проведення перевірок, запроваджених свого часу у зв`язку з коронавірусною хворобою, а потім у зв`язку з військовим станом, які загалом тривали аж до 01.12.2023, суд доходить висновку про безпідставність тверджень представника позивача щодо недотримання контролюючим органом граничних строків проведення позапланової перевірки, які передбачені статтею 102 ПК України.

Переходячи до суті виявлених перевіркою порушень з боку платника вимог податкового законодавства, суд розпочинає з аналізу податкового повідомлення-рішення №00105600704, яким за порушення п. 134.1.1 ст. 134, п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, пп. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.6 ст. 20 ПК України платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства» на 729 639,00 грн, з яких 616 813,00 грн - за податковими зобов`язаннями, 112 826,00 грн - за штрафними санкціями.
Обставини порушення платником податкової дисципліни за цим податковим повідомленням-рішенням контролюючий орган пов`язує з господарськими взаємовідносинами позивача з ФОП ОСОБА_2 та з ФОП ОСОБА_4 .
З матеріалів справи суд встановив, що за договором на виконання робіт, укладеним 30.04.2021 у м. Кременчук між ПП ПТК «Візит» в особі директора ОСОБА_4 (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець), останній зобов`язався виконувати роботи по установленню програмного забезпечення у сфері інформаційних технологій та експлуатації засобів обробки даних, а Замовник – прийняти виконані роботи по їх фактичному обсягу (т. 1 а.с. 205). Відповідно до п. 2.1 цього договору, вартість виконання робіт визначається фактичним виконанням робіт, зазначених в п. 1.1, згідно з актами виконаних робіт щомісячно. За умовою п. 3.1 договору, Замовник оплачує кошти за роботи, передбачені цим договором або попередньою оплатою, або після підписання акту виконаних робіт. Виконавець передає Замовникові виконані роботи по акту здачі-приймання виконаних робіт, в якому вказується вартість виконаних робіт (п. 24.1).
За актуальними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд з`ясував, що ОСОБА_2 зареєстрований у статусі фізичної особи-підприємця з 06.06.2014, про що в Реєстрі вчинено запис за №25850000000022582. Основним видом економічної діяльності підприємця за КВЕД є: 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.
Поряд з підприємницькою діяльністю у статусі ФОП ОСОБА_2 з 28.12.2021 здійснював повноваження керівника та співзасновника ТОВ «Візит-Нет», утвореного внаслідок виділу з ПП ПТК «Візит», як свідчать записи Реєстру, здобуті та досліджені судом вище.
Факт здійснення господарських взаємовідносин на виконання умов договору від 30.04.2021 Виконавець та Замовник у період з 2020 року по 2023 рік документували лише актами здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) (т. 1 а.с. 206-217), відповідно до змісту яких Виконавцем були виконані «роботи по обслуговуванню комп`ютерних систем» у кількості 1,00 за кожним з актів і варіативністю ціни робіт від 3 000,00 грн до 390 000,00 грн, загалом на суму 862 000,00 грн.
Детальна хронологія бухгалтерського обліку цих операцій відображена у картці рахунку 631 Підприємства по ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) (стор. 13-21 Акту).
За висновком перевірки, умовою визнання акту приймання-передачі виконаних робіт первинним документом є те, що він повинен містити всі обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону №996, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88. В ході перевірки встановлено, що в актах відсутня інформація щодо змісту, характеру та обсягу виконаних робіт; розрахунок кількості відпрацьованого часу, у т.ч. періоди проведення встановлення програмного забезпечення, роботи по обслуговуванню комп`ютерних систем та їх результати; розрахунок вартості встановлення програмного забезпечення, роботи по обслуговуванню комп`ютерних систем; кількість залучених фахових працівників для виконання таких послуг. Водночас вартість послуг щоразу змінювалася від 3 000,00 грн до 390 000,00 грн за повної відсутності відомостей про програмне забезпечення, яке було розроблено та, у разі його наявності, відсутня схема технологічного процесу та результати його тестування і впровадження; накладна або рахунок-фактура на придбання встановленого програмного забезпечення; ліцензійний договір або інший документ, що підтверджує право власності або використання програмного забезпечення; акт введення в експлуатацію та інвентаризаційний опис встановленого програмного забезпечення. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма 20-ОПП) з боку ФОП ОСОБА_2 не подавалися. Наймані працівники відсутні.
В ході проведення перевірки було встановлено, що в актах виконаних робіт, які надавав ФОП ОСОБА_2 на ПП ПТК «Візит» не вказано які саме роботи той фактично виконував та в яких обсягах. Тому неможливо визначити фактичну вартість наданих послуг, яка зазначена в умовах договору, кількість залучених фахових працівників для виконання таких послуг. Довідок, висновків, консультацій або розрахунків, тобто документів відповідного змісту, які б засвідчували кількість відпрацьованих годин згідно з умовами договору, до перевірки не надано.
До того ж згідно зі звітами форма 1-дф, поданих з боку ПП ПТК «Візит», ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) є працівником ПП ПТК «Візит», якому нараховувалася і виплачувалася заробітна плата.
Окрім цього, упродовж періоду, охопленого перевіркою, а саме – з 2021 року по 2023 рік, ПП ПТК «Візит» документувало придбання послуг з виготовлення та розміщення інформаційних матеріалів від ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ) загалом на суму 463 500,00 грн, у т.ч. за 2021 рік – 286 500,00 грн, за 2022 рік – 91 000,00 грн, за 2023 рік – 86 000,00 грн.
З актуальних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що ОСОБА_4 зареєстрований у статусі фізичної особи-підприємця з 16.11.2016, про що в Реєстрі вчинено запис за №25850000000025686. Основним видом економічної діяльності підприємця за КВЕД є: 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (т. 3 а.с. 45-46). 
Поряд з підприємницькою діяльністю ОСОБА_4 станом на 01.01.2018 здійснював повноваження засновника ПП ПТК «Візит», станом на 30.09.2024 – повноваження директора ПП ПТК «Візит», а нині, поряд з ОСОБА_2 , є співзасновником ТОВ «Візит-Нет» та єдиним засновником ТОВ «Візит-Актив», які утворені внаслідок виділу з ПП ПТК «Візит», як про це свідчать записи Реєстру, здобуті та досліджені судом вище.
Придбання позивачем послуг від ФОП ОСОБА_4 здійснювалося без укладення договору. Натомість документування господарських взаємовідносин здійснювалося лише на підставі актів здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) (т. 1 а.с. 218-245), відповідно до змісту яких Виконавцем (ФОП ОСОБА_4 ) були надані «послуги по виготовленню та розміщенню інформаційних матеріалів» у кількості 1,00 за кожним з актів і варіативністю ціни послуг від 3 000,00 грн до 50 000,00 грн, загалом на суму 463 500,00 грн.
Детальна хронологія бухгалтерського обліку цих операцій відображена у картці рахунку 631 Підприємства по ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ) (стор. 22-26 Акту).
За висновком перевірки в актах виконаних робіт, які надавав ФОП ОСОБА_4 до ПП ПТК «Візит», не вказано які саме фактично послуги той надавав та в яких обсягах, тому неможливо визначити фактичну вартість наданих послуг, які зазначені в актах виконаних робіт, скільки саме залучалося фахових працівників для виконання таких послуг. Вартість послуг щоразу змінювалася від 3 000,00 грн до 50 000,00 грн за повної відсутності відомостей про дату та час розміщення розроблених продуктів на веб-вузлах та веб-порталах, посилання на ці веб-вузли; перелік джерел, з якими працював Виконавець послуг; які саме інформаційні матеріали розміщувались; розрахунок вартості розміщення інформаційних послуг; результати наданих послуг та досліджень. Всі акти мають тотожний зміст, тобто містять інформацію про виконання однакових видів послуг, що надавалися (послуги по виготовленню та розміщенню інформаційних матеріалів). Відсутня угода з ПП ПТК «Візит», взаємовідносини здійснювалися згідно з актами виконаних робіт. Наймані працівники відсутні.
Також згідно з вiдомостями про нарахування заробiтної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам 1ДФ, поданих з боку ПП ПТК «Візит» до ГУДПС, ОСОБА_4 (3403207311) є працівником ПП ПТК «Візит», якому нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, так як той був директором ПП ПТК «Візит».
З огляду на з`ясовані обставини взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_4 в акті перевірки сфокусовано увагу на тому, що витрати на розміщення інформаційних послуг тісно пов`язані з витратами на рекламу (маркетинг) фактично будучи її різновидом. Реклама ж, за визначенням наведеним у ст. 1 Закону України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу», – інформація про особу чи товар, розповсюджена у будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. 
Продовжуючи логічний ряд, інспектор в акті зазначає про те, що рекламні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Документами, що підтверджують фактичне отримання рекламних послуг, можуть бути акти здачі-прийняття послуг або інші документи, що підтверджують фактичне надання (отримання) послуг, які повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені частиною другою ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік», звіти про надані (отримані) рекламні послуги, в яких мають бути викладені результати наданих послуг, їх якісні, кількісні показники, а також бухгалтерські та статистичні документи, що підтверджують збільшення обсягу продажу, розміру доходу тощо. В розумінні пп. 14.1.108 ст. 14 ПК України, маркетингові послуги – послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податку у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. Тож для врахування витрат на рекламні та маркетингові послуги, у тому числі мотиваційні виплати при обчисленні об`єкта оподаткування необхідно доводити безпосередній зв`язок таких витрат з господарською діяльністю платника податків первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.
Однак до перевірки не надано звітів про отримані послуги, в яких засвідчено результати наданих послуг та досліджень; відповідні рекомендації замовнику послуг, а також документи, що підтверджують економічний ефект від таких послуг – збільшення обсягу продажу, розміру попиту, доходу, залучення нових покупців. Також відсутні документи, що засвідчують факт виготовлення макетних презентацій, не надано тексти статей та посилання на домени, на яких вони розміщені, не надано підтверджень щодо методів просування сайту, збору аудиторії для реклами та їх результатів. Надані ж до перевірки акти виконаних робіт є узагальнюючими документами, в них містяться лише загальновизнані фрази щодо розміщення інформаційних матеріалів, не зазначено час та період їх надання та необхідну кількість трудового ресурсу для виконання такого виду робіт; розрахунок кількості відпрацьованого часу, у т.ч. періоди проведення послуг, ведення та їх результати. 
Внаслідок цього, як за висновком перевірки, Підприємством не доведено вплив (пов`язаність) цих послуг на функціонування власної діяльності, а відповідно і не доведено доцільність залучення ФОП ОСОБА_4 для надання таких послуг. Згідно з вимогами п. 6 НП(С)БО 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або збільшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу, за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Незважаючи на значну вартість придбаних рекламно-інформаційних послуг, із наданих до перевірки документів не видно які саме критерії використовувались для визначення такої вартості. 
В ході перевірки додаткових документів, які підтверджують факт надання послуг з просування сайту та контекстної реклами в інтернеті, до перевірки не надані. 
Таким чином, встановлені перевіркою факти у своїй сукупності дають підстави для висновку про недоведеність виконання документально оформлених послуг щодо розміщення інформаційних матеріалів, оприбуткованих від ФОП ОСОБА_4 , що виключає можливість виконання вказаних послуг цим постачальником. Використовуючи ці операції, ПП ПТК «Візит» лише регулює витратну частину. 
Надаючи оцінку таким висновкам перевірки, суд виходить з наступного.
Податок на прибуток підприємств, відповідно до пп. 9.1.1 ст. 9 ПК України, належить до загальнодержавних податків.
Об`єктом оподаткування, згідно з п. 22.1 ст. 22 ПК України, можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Базою оподаткування, згідно з п. 23.1 ст. 23 ПК України, визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.
База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.
База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо (п. 23.2 ст. 23 ПК України).
Об`єктом оподаткування, відповідно до пп. 134.1.1 ст. 134 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» ПК України, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон №996-XIV).
Частиною першою статті 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати про те, що господарські операції для формування витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, скасовуючи рішення судів у справі №440/2831/19 у подібних правовідносинах у своїй постанові від 15.11.2022 зазначив, що встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, на які вони виписані, дійсно мали місце.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС щодо достовірності доказів.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.
У справах, предметом розгляду яких є правомірність відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліку фінансових показників господарських операцій, які за висновком контролюючого органу є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Таку ж правову позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, виснувавши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 3 ст. 242 КАС України).
ПП ПТК «Візит», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 у спірних правовідносинах є пов`язаними особами у розумінні абз. «б» пп. 14.1.159 ст. 14 ПК України, оскільки ОСОБА_4 здійснював повноваження засновника ПП ПТК «Візит», а нині, поряд з ОСОБА_2 , є співзасновником ТОВ «Візит-Нет» та єдиним засновником ТОВ «Візит-Актив», які утворені внаслідок виділу з ПП ПТК «Візит». 
Вищезазначені пов`язані особи придбавали/виконували роботи (надавали послуги) упродовж жовтня 2020 року – грудня 2023 року вартістю в діапазоні сум від 3 000,00 грн до 391 000,00 грн.
Перевіряючи обставини, встановлені в ході податкової перевірки, суд з`ясував, що дійсно, як і стверджує представник відповідача, факт господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_2 та ПП ПТК «Візит», як і між ФОП ОСОБА_4 та ПП ПТК «Візит», засвідчено лише актами здачі-прийомки виконаних робіт (послуг).
При цьому договір на виконання робіт укладався лише у взаємовідносинах позивача з ФОП ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 205).
Надані до перевірки акти здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) не містять конкретних відомостей про зміст робіт (послуг) по кожному з епізодів виконаних робіт (послуг), їх обсягу (за часовим чи будь-яким іншим критерієм), місця (об`єкту) виконання робіт (послуг), розрахунків вартості встановлення програмного забезпечення чи робіт по обслуговуванню комп`ютерних систем, розрахунків вартості розміщення інформаційних послуг, докази, що підтверджують обставини правомірності придбання/використання установленого програмного забезпечення. Не надано до перевірки й завдань Замовника на виконання робіт (послуг) чи будь-якого іншого документу, яким би попередньо узгоджувався з Виконавцем зміст і обсяг передзамовлених робіт (послуг), що у досліджуваних взаємовідносинах є логічним і розумним за відсутності договору в одному випадку та формального договору, який не містить у собі ніяких умов щодо суті та обсягу замовлених робіт (послуг), в іншому випадку.
На переконання суду задекларовані у бухгалтерських документах обсяги наданих позивачу робіт (послуг) з боку ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 свідчать лише про відсутність фактичного здійснення господарської діяльності цими контрагентами та відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання/продажу товарів (послуг).
Натомість мета таких удаваних господарських взаємовідносин, за з`ясованих судом обставин, обумовлена лише прагненням керівництва ПП ПТК «Візит» заниження фінансового результату до оподаткування, що й було встановлено податковою перевіркою.
Достовірний факт пов`язаності у розумінні абзацу “б” пп. 14.1.159 ст. 14 ПК України юридичної особи позивача та ОСОБА_4 , на переконання суду свідчить про обізнаність останнього щодо протиправного характеру такої господарської діяльності з метою свідомого відображення у фінансовому та податковому обліках фінансових показників операцій Підприємства, які не мають реального змісту.
У зв`язку з цим суд зазначає, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст. 44 ПК України, відповідно до п. 44.1 та п. 44.2 якої, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Як встановлено судом вище, на підтвердження факту здійснення господарських операцій за участю ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , з боку позивача до перевірки та до суду були надані документи, які, за встановлених судом обставин справи, були складені не на підтвердження реальних операцій, а лише з метою заниження фінансового результату до оподаткування.
А тому такі документи не містять відомостей про господарську операцію, як того вимагає ст. 1 Закону №996-ХIV, з огляду на що та відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, такі документи не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. 
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Водночас, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує їх обґрунтованість.
Спростовуючи висновки контролюючого органу з цього приводу, представник позивача обмежився лише твердженнями з приводу того, що роботи по обслуговуванню комп`ютерних систем, як і послуги з виготовлення та розміщення інформаційних матеріалів ПП ПТК «Візит» є невід`ємною частиною виробничого процесу задля забезпечення ефективного здійснення господарської діяльності позивача у сфері медіа. 
При цьому притомних пояснень з приводу змісту документів, на недоліки в оформленні яких вказано в акті перевірки, представник позивача ні у позовній заяві, ні у судових засіданнях не надав.
Тож висновок податкової перевірки про порушення позивачем вимог п. 134.1.1 ст. 134, п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44 ПК України, ст. 9 Закону №996-ХIV, внаслідок чого платником завищено витрати на суму 1 325 500,00 грн, суд визнає доведеним, а доводи позивача на спростування такого висновку – необґрунтованими, у зв`язку з чим позов у частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового-рішення №00105600704 задоволенню не підлягає.
Питання щодо правильності визначення штрафних санкцій за цим епізодом представник позивача не піднімає, а тому суд перевірку правовідносин у цій площині не здійснює.

У безпосередньому зв`язку з вищезазначеним висновком контролюючого органу суд визнає обґрунтованим висновок перевірки про порушення платником пп. «г» п. 176.2 ст. 176 ПК України внаслідок подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку з недостовірними відомостями про суми виплаченого доходу фізичним особам підприємцям, з огляду на що податковим повідомленням-рішенням №00105650704 до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати» у розмірі 1 020,00 грн.
Так, перевіркою встановлено, що ПП ПТК «Візит» подавало податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку з недостовірними відомостями. Упродовж періоду охопленого перевіркою Підприємство виплачувало дохід фізичним особам-підприємцям, але не відображало у Податковому розрахунку з ознакою доходу « 157». Вибірковою перевіркою виписок банку встановлено, що ПП ПТК «Візит» перераховувало через розрахунковий рахунок суми доходів ОСОБА_7 ( НОМЕР_4 ) за консультаційні (адвокатські) послуги на суму 524 000,00 грн, ОСОБА_8 ( НОМЕР_5 ) за товари будівельні на суму 121 322,00 грн, ФОП ОСОБА_9 ( НОМЕР_6 ) за юридичні послуги на суму 1 011 615,00 грн, ФОП ОСОБА_10 за юридичні послуги на суму 1 593 785,00 грн, ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) за встановлення програмного забезпечення, роботи по обслуговуванню комп. систем на суму 5 559 265,00 грн, ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ) за послуги по виготовленню та розміщенню інформаційних матеріалів на суму 1 291 600,00 грн, ФОП ОСОБА_6 ( НОМЕР_7 ) за оренду приміщення на суму 2 525 000,00 грн, ФОП ОСОБА_11 ( НОМЕР_8 ) за юридичні послуги на суму 1 838 715,00 грн, ФОП ОСОБА_12 (2263405192) за надання ліцензійних прав на розміщення телепрограми на суму 101 600,00 грн, ОСОБА_13 ( НОМЕР_9 ) за послуги за впровадження апаратно-програмного комплексу на суму 100 980,00 грн, ФОП ОСОБА_14 ( НОМЕР_10 ) за консультаційні послуги з організації бухгалтерського обліку на суму 518 400,00 грн.
Зважаючи на з`ясовані судом вище обставини виплат позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , що не пов`язані з господарською діяльністю останніх, Підприємство мало б відобразити отриманий вказаними ФОП дохід у звітності за формою 1-ДФ як податковий агент, але цього не зробило, зіславшись на відсутність у нього такого обов`язку за умови, що ФОП самостійно мають звітувати про отриманий ними дохід.
З приводу ж доходу, виплаченого позивачем на користь інших осіб, перелік яких наведено вище, представник позивача взагалі будь-яких пояснень не надав ні у позовній заяві, ні у судових засіданнях, у зв`язку з чим суд визнає доведеним висновок перевірки щодо порушення позивачем пп. «г» п. 176.2 ст. 176 ПК України, з огляду на що підстави для задоволення позову в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00105650704 відсутні.

Обстоюючи позицію правомірності підстав формування податкового повідомлення-рішення №00105630704 за фактом не складання та/або реєстрації протягом граничного строку у порушення п. 201.1 п. 201.7, п. 201.10 ст. 201, п. 208.1, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування за наслідками господарських взаємовідносин позивача з приводу розповсюдження каналів Discovery Channel, Animal Planet, а також за фактом не виписування та не реєстрації зведеної податкової накладної відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України на загальну суму ПДВ 144 906,62 грн, представник відповідача стверджує, що позивач помилково ототожнює господарські відносини за участю Discovery Communications Europe Limited (Діскавері Ком`юнікейшинз Юроп Лімітед) (надалі - DCEL) за Договором як роялті. Підпункт 14.1.225 ст. 14 ПК України визначає роялті як плату за надання права користування об`єктами інтелектуальної власності без їх передачі. Всупереч цьому за Договором DCEL залишає за собою всі права, які прямо не були надані Оператору. Позивачу не передаються: майнові авторські права на канали, право переробки, адаптації або інше розпорядження контентом. Тобто, за своєю суттю позивач не отримує прав інтелектуальної власності, які є необхідною та визначальною ознакою роялті. Натомість предметом Договору є технічна послуга, а не надання прав. Усі перелічені зобов`язання у Договорі є комплексом технічних та організаційних дій, які мають конкретний споживчий результат. Такі відносини відповідають визначенню «постачання послуг» (пп. 14.1.185 ст. 14 ПК України), а не виплаті роялті.
Перевіряючи висновок перевірки за цим епізодом, суд з`ясував, що між Discovery Communications Europe Limited з місцезнаходженням за адресою: Discovery House, Chiswick Park, Building 2, 566 Chiswick High Road, London W4 5YB, United Kingdom, номер компанії 05039068, номер платника ПДВ 115159924 (надалі - DCEL) та ПП ПТК «Візит» в особі директора Мельника О.О. з місцезнаходженням за адресою: Україна, 39614, м. Кременчук, б-р Пушкіна, 8, офіс 1 (надалі - Оператор) був укладений Договір №O3RETA0001J6 без дати, датою початку дії якого визначено 01.03.2013 зі строком дії Ліцензії з дати початку до 29.02.2016. Додатковими угодами №2 від 29.03.2016, №3 від 01.03.2017 продовжено термін дії Ліцензії.
Згідно з умовами Договору №O3RETA0001J6 (т. 1 а.с. 83-100), DCEL надає Оператору невиключне право, а Оператор приймає зобов`язання отримувати та розповсюджувати Канали протягом Строку Дії Ліцензії за допомогою платного телебачення у зашифрованому форматі через Системи Розповсюдження всім Абонентам для того, щоб такі Абоненти отримували Канали з Дати Початку – або відповідної Дати Запуску, де застосовно – до закінчення Строку Дії Ліцензії на Території (так, як кожен термін з великої літери визначено нижче) з урахуванням оплати Оператором Ліцензійного Платежу на користь DCEL згідно положень цього Договору. DCEL залишає за собою всі права, які прямо не були надані Оператору відповідно до цього Договору. 
Відповідно до умов пункту 3.1 Договору, Оператор не буде, без попередньої письмової згоди DCEL: (a) передавати або дозволяти іншим транслювати, показувати або рекламувати будь-який з Каналів в будь-якому публічному місці або приміщеннях (включаючи, без обмеження, готелі, мотелі, ресторани, паби, клуби, фітнес-центри, студії, школи, офіси та торгово-розважальні центри); (b) розповсюджувати Канали, окрім як в Місцях Розташування СР, як зазначено в Доповненні 2, в доповнення до Розділу F (Територія); (с) отримувати сигнал Каналів, окрім як він надається Оператору компанією DCEL за Договором, а також Оператору за жодних обставин тощо не дозволяється пропонувати сигнал будь-яких Каналів будь-якій третій особі, якщо іншим чином не було погоджено Сторонами в письмовій формі. З метою уникнення сумнівів, Оператору суворо забороняється отримувати сигнал Каналів від будь-якої третьої особи, якщо іншим чином не було погоджено Сторонами в письмовій формі.
Згідно з пунктом 7.1 Договору, в рахунок винагороди за права, надані Оператору з боку DCEL за цим Договором, Оператор сплачуватиме DCEL Ліцензійний платіж, що розраховується згідно з Розділом N (Виставлення рахунків та порядок розрахунків), з використанням ставок, вказаних в Розділі L (Ліцензійні платежі), та які з метою уникнення сумнівів, вказуються без ПДВ (або еквівалентного податку на продаж).
За умовами Розділу N (Виставлення рахунків та порядок розрахунків) Договору, «Строк оплати» означає період тривалістю 10 днів починаючи з дати виставлення DCEL рахунку (який з метою уникнення непорозумінь, включає рахунки виставлені в електронному вигляді). Оплата в кінці кожного місяця.
На підтвердження факту виконання умов Договору №O3RETA0001J6 в частині щомісячної сплати Оператором Ліцензійних платежів представник позивача надав суду банківські виписки, рахунки DCEL, платіжні доручення в іноземній валюті з призначенням платежу на оплату за Договором №O3RETA0001J6, акти виконання договірних зобов`язань (т. 1 а.с. 101-190).
Окрім цього факт періодичної сплати Оператором Ліцензійних платежів підтверджується карткою рахунків 632, яка була досліджена контролюючим органом та відображена в акті перевірки.
У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до п. 185.1 ст. 185 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Підпунктом 14.1.185 ст. 14 ПК України визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є:
а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору;
б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку;
в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі;
г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності;
ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг;
д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).
За правилами пункту 180.2 статті 180 ПК України, особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг.
Відповідно до п. 208.2 ст. 208 ПК України, отримувач послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України, нараховує податок за основною ставкою податку на базу оподаткування, визначену згідно з пунктом 190.2 статті 190 цього Кодексу.
При цьому отримувач послуг - платник податку у порядку, визначеному статтею 201 цього Кодексу, складає податкову накладну із зазначенням суми нарахованого ним податку, яка є підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту у встановленому порядку.
Така податкова накладна підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Водночас приписами підпункту 196.1.6 статті 196 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування операції з виплат дивідендів, роялті у грошовій формі або у вигляді цінних паперів, які здійснюються емітентом.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.225 статті 14 ПК України, роялті - будь-який платіж, в тому числі платіж, що сплачується користувачем об`єктів авторського права і (або) суміжних прав на користь організацій колективного управління, відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).
Не вважаються роялті платежі, отримані:
як винагорода за використання комп`ютерної програми, якщо умови використання обмежені функціональним призначенням такої програми та її відтворення обмежене кількістю копій, необхідних для такого використання (використання "кінцевим споживачем");
за придбання примірників (копій, екземплярів) об`єктів інтелектуальної власності, у тому числі в електронній формі, для використання за своїм функціональним призначенням для кінцевого споживання або для перепродажу такого примірника (копії, екземпляра);
за придбання речей (у тому числі носіїв інформації), в яких втілені або на яких містяться об`єкти права інтелектуальної власності, визначені в абзаці першому цього підпункту, у користування, володіння та/або розпорядження особи;
за передачу прав на об`єкти права інтелектуальної власності, якщо умови передачі прав на об`єкт права інтелектуальної власності надають право особі, яка отримує такі права, продати або здійснити відчуження в інший спосіб права інтелектуальної власності або оприлюднити (розголосити) секретні креслення, моделі, формули, процеси, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау), крім випадків, коли таке оприлюднення (розголошення) є обов`язковим згідно із законодавством України;
за передачу права на розповсюдження примірників програмної продукції без права на їх відтворення або якщо їх відтворення обмежено використанням кінцевим споживачем. 
Тобто, роялті, у розумінні податкового законодавства, - це платіж, отриманий в якості винагороди не лише за використання об`єкта інтелектуальної власності, а й за отримання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності.
Відповідно до ст. 420 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать, передачі (програми) організацій мовлення.
Об`єктами суміжних прав без виконання будь-яких формальностей щодо цих об`єктів та незалежно від їх призначення, змісту, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження є, зокрема, програми (передачі) організацій мовлення (ст. 449 ЦК України).
Статтею 452 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав є: 1) право на використання об`єкта суміжних прав; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; 3) право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, у тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Майнові права інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав належать відповідно виконавцеві, виробнику фонограми, виробнику відеограми чи організації мовлення, якщо інше не встановлено договором чи законом.
За приписами ст. 1107 ЦК України, розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.
Договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі.
Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що у разі якщо умовами ліцензійного/субліцензійного договору передбачено надання покупцю права на використання передачі (програми) організацій мовлення без можливості її продажу або здійснення відчуження в інший спосіб, то отримання постачальником платежу від покупця як винагороди за надання такого права на використання передачі (програми) організацій мовлення для цілей оподаткування податком на додану вартість визначається як роялті, а отже така операція відповідно до пп. 196.1.6 ст. 196 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Судовим розглядом встановлено, що за умовами Договору №O3RETA0001J6 позивачу надано невиключне право на розповсюдження Каналів ліцензіара за допомогою платного телебачення на території України, а саме - в місцях розташування систем розповсюдження, зазначених у Доповненні 2.
При цьому, відповідно до п. (3) Договору, DCEL залишає за собою всі права, які прямо не були надані Оператору відповідно до цього Договору.
Відповідно до приписів частин 1, 3, 4, 6 ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.
У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.
Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.
Права на використання об`єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату.
Ураховуючи вказані вище норми цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що Договір №O3RETA0001J6 носить усі необхідні ознаки ліцензійного, а тому у спірних правовідносинах суд застосовує відповідні особливості оподаткування.
Умовами Договору №O3RETA0001J6 сторонами узгоджено періодичність оплати ліцензійних платежів в кінці кожного місяця.
Отже, зі змісту вказаного ліцензійного договору випливає, що права на використання об`єктів права інтелектуальної власності (на передачі (програми) організацій мовлення) ПП ПТК «Візит» отримало від ліцензіара без можливості їх продажу або здійснення відчуження в інший спосіб та за умови сплати на користь ліцензіара плати у грошовому еквіваленті (долари США), визначеної як ліцензійний платіж.
Факт укладення та виконання умов Договору №O3RETA0001J6, у т.ч. й факт сплати позивачем періодичних платежів ліцензіару, податковим органом під сумнів не ставиться.
За таких обставин суд визнає безпідставними твердження контролюючого органу стосовно того, що здійснені позивачем за Договором №O3RETA0001J6 платежі підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах з тих мотивів, що такі не підпадають під визначення роялті, наведеного у підпункті 14.1.225 статті 14 ПК України.
У зв`язку з цим суд зазначає, що за відсутності обов`язку складення податкових накладних за операціями, які оплачуються роялті, у платника відсутній і обов`язок зі складення та реєстрації податкових накладних за такими операціями.
Натомість об`єктом оподаткування у таких господарських взаємовідносинах має бути дохід нерезидента із джерелом їх походження з України, як це передбачено підпунктом 141.4 статті 141 ПК України.
Однак перевірка у цій площині правовідносин контролюючим органом не здійснювалася.
На пропозицію суду повідомити чи виконало Підприємство вимоги податкового законодавства щодо оподаткування доходів нерезидента із джерелом їх походження з України представник позивача, як не дивно, ні пояснень, ні будь-яких доказів не надав.
Однак суд не може здійснювати замість контролюючого органу перевірочні заходи платників та нарахування їм грошових зобов`язань за господарськими операціями, які залишилися поза його увагою під час проведення позапланової перевірки.
Ураховуючи вищезазначене суд визнає протиправним нарахування грошових зобов`язань у вигляді штрафу з ПДВ у розмірі 72 453,31 грн, здійснених відповідачем на підставі податкового повідомлення-рішення №00105630704, у зв`язку з чим скасовує його, а позов у відповідній частині вимог задовольняє.

Наступне порушення відповідач пов`язує з обставинами недотримання платником вимог п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.2 ст.192, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198, п. 9.9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок заниження суми податку на додану вартість (ряд. 18 Декларації Позитивне значення) на загальну суму ПДВ 542756,00 грн (з урахуванням строків давності – 484 220,00 грн), у т.ч. за січень 2018 року на суму 1220 грн*, за лютий 2018 на суму 6088 грн*, за березень 2018 року на суму 12016 грн*, за квітень 2018 року на суму 20629 грн*, за травень 2018 року на суму 4808 грн*, за червень 2018 року на суму 5181 грн*, за липень 2018 року на суму 1244 грн*, за серпень 2018 року на суму 551 грн*, за вересень 2018 року на суму 1566 грн*, за жовтень 2018 року на суму 1494 грн*, за листопад 2018 року на суму 2514 грн*, за грудень 2018 року на суму 1225 грн* (де «*» - поза строками давності), за січень 2019 року на суму 3707 грн, за лютий 2019 на суму 21812 грн, за березень 2019 року на суму 33163 грн, за квітень 2019 року на суму 17327 грн, за травень 2019 року на суму 61905 грн, за червень 2019 року на суму 18793 грн, за липень 2019 року на суму 29228 грн, за серпень 2019 року на суму 20137 грн, за вересень 2019 року на суму 29069 грн, за жовтень 2019 року на суму 21158 грн, за листопад 2019 року на суму 14627 грн, за грудень 2019 року на суму 31267 грн, за березень 2020 року на суму 8445 грн, за квітень 2020 року на суму 10464 грн, за червень 2020 на суму 20611 грн, за липень 2020 року на суму 10707 грн, за вересень 2020 року на суму 10943 грн, за жовтень 2020 року на суму 10982 грн, за листопад 2020 року на суму 11009 грн, за грудень 2020 року на суму 11005 грн, за лютий 2021 року на суму 10782 грн, за березень 2021 року на суму 16162,26 грн, за липень 2021 року на суму 15815,08 грн 1) у зв`язку з не підтвердженням позивачем документально обставин здійснення господарських операцій з рядом контрагентів, за наслідками яких позивач формував податковий кредит, за лютий 2022 року на суму 6667 грн, за березень 2022 року на суму 4617 грн 2) у зв`язку із завищенням податкового кредиту внаслідок повторного включення податкових накладних, виписаних з боку ТОВ "Даталайн" та ТОВ "Вест Кард", за серпень 2023 року на суму 33818,00 грн 3) у зв`язку з не нарахуванням «компенсуючого» ПДВ у розмірі 33 818,04 грн на суму паливно-мастильних матеріалів та матеріалів, які використано в господарській діяльності у період перебування на єдиному податку, у зв`язку з чим податковим повідомленням-рішенням №00105610704 платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 605 275,00 грн, з яких 484 220,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 121 055,00 грн - за штрафними санкціями.
За першим з цих трьох епізодів перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 361 801,00 грн, оскільки з боку Підприємства до перевірки не було надано жодних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку по взаємовідносинам з ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (42225136), ДП "Український Державний Центр Радіочастот" (1181765), ПрАТ "Кременчукгаз" (3351734), ДП "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" (4725987), ПАТ АКБ "Індустріалбанк" (13857564), АТ "Укртелеком" (21560766), ТОВ "Інтелект-Сервіс" (22902418), ТОВ РБП "Спектр" (23542583), Державне підприємство спеціального зв`язку (24366929), ПрАТ "ВО "Стальканат-Сілур" (26209430), АТ "Укртрансгаз" (30019801), ТОВ "КГГ Сервіс" (31130409), ТОВ "Телерадіокомпанія "Радіо Кохання" (31451403), ТОВ "Музичний Канал "О-ТВ" (31520094), ПП "Візит-Сервіс" (32334408), ТОВ "НВП Тех-Ас" (35171386), ТОВ "ППП "Екоенерго" (41483284), ТОВ "Дунай Крафт" (42019768), ПП "Будівельно-монтажна фірма "Креатор" (42091006), ТОВ "Полтаваенергозбут" (42223804) (складено акти ненадання документів від 09.05.2025 №387/16-31-07-04-02/1393272, від 16.05.2025 №409/16-31-07-04-02/13932372, від 28.05.2025 №470/16-31-07-04-02/13932372, від 29.05.2025 №474/16-31-07-04-02/13932372, від 30.05.2025 №479/16-31-07-04-02/13932372), що виключає змогу підтвердити здійснення операцій та правомірність їх відображення у податковому обліку ПП ПТК «Візит».
Так, перевіркою з Єдиного реєстру податкових накладних було встановлено, що: 
протягом грудня 2019 року з боку ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (42225136) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 3 833,33 грн, 
протягом грудня 2019 року з боку ДП "Український Державний Центр Радіочастот" (1181765) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 727,40 грн, 
протягом грудня 2019 року з боку ПрАТ "Кременчукгаз" (3351734) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 2 748,68 грн, 
протягом січня 2019 року з боку ДП "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" (4725987) на адресу ПП ПТК «Візит» була виписана податкова накладна, яка не підтверджена первинними документами, на загальну суму ПДВ 65,49 грн, 
протягом липня 2019 року з боку ПАТ АКБ "Індустріалбанк" (13857564) на адресу ПП ПТК «Візит» була виписана податкова накладна, яка не підтверджена первинними документами, на загальну суму ПДВ 3,96 грн, 
протягом грудня 2019 року з боку АТ "Укртелеком" (21560766) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 37605,35 грн, 
протягом липня 2018 року ТОВ "Інтелект-Сервіс" (22902418) на адресу ПП ПТК «Візит» була виписана податкова накладна, яка не підтверджена первинними документами, на загальну суму ПДВ 539,00 грн, 
протягом 2018 року з боку ТОВ РБП "Спектр" (23542583) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 14207,79 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку Державного підприємства спеціального зв`язку (24366929) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 142,8 грн, 
протягом 2018 року з боку ПрАТ "ВО "Стальканат-Сілур" (26209430) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 21485,83 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку АТ "Укртрансгаз" (30019801) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 2872,48 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку ТОВ "КГГ Сервіс" (31130409) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 841,35 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку ТОВ "Телерадіокомпанія "Радіо Кохання" (31451403) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 766,6 грн, 
протягом грудня 2018 року з боку ТОВ "Музичний Канал "О-ТВ" (31520094) на адресу ПП ПТК «Візит» була виписана податкова накладна, яка не підтверджена первинними документами, на загальну суму ПДВ 2,00 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку ПП "Візит-Сервіс" (32334408) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 2514,86 грн, 
протягом березня 2018 року з боку ТОВ "НВП Тех-Ас" (35171386) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 5721 грн, 
протягом 2018-2019 років з боку ТОВ "ППП "Екоенерго" (41483284) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 2800,08 грн, 
протягом квітня 2018 року з боку ТОВ "Дунай Крафт" (42019768) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 41668,17 грн, 
протягом 2019 року з боку ПП "Будівельно-монтажна фірма "Креатор" (42091006) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 184,8 грн, 
протягом 2019 року з боку ТОВ "Полтаваенергозбут" (42223804) на адресу ПП ПТК «Візит» були виписані податкові накладні, які не підтверджені первинними документами, на загальну суму ПДВ 213945,82 грн.
В ході перевірки інспекторами ГУДПС директору ПП ПТК «Візит» Скрипачовій І.І. вручалися запити про надання пояснень та підтверджуючих документів для проведення перевірки (т. 2 а.с. 221-224), відповідаючи на які Скрипачова І.І. обмежилася наданням відповідей на деякі із запитань, не надаючи при цьому інспекторам ніяких додаткових документів.
У зв`язку з цим інспекторами були складені акти про ненадання документів (копій) в ході проведення перевірки №387/16-31-07-04-02/1393272 від 09.05.2025, №409/16-31-07-04-02/13932372 від 16.05.2025, №470/16-31-07-04-02/13932372 від 28.05.2025, №474/16-31-07-04-02/13932372 від 29.05.2025, №479/16-31-07-04-02/13932372 від 30.05.2025 (т. 2 а.с. 226-231).
Представник позивача з цього приводу зазначав, що документи фінансово-господарської діяльності ПП ПТК «Візит» за період з 01.01.2017 по 31.12.20219 знищені, як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, факт чого підтверджується актом ПП ПТК «Візит» від 31.01.2023 №01, який свого часу був затверджений директором Р.О. Мельником 31.01.2023 (т. 1 а.с. 79). Додав, що у разі відсутності запитуваних документів контролюючий орган не був позбавлений можливості і обов`язку провести зустрічні перевірки з контрагентами позивача з метою документального підтвердження задекларованих позивачем показників податкового кредиту. Сама лише податкова інформація не є тим джерелом, яке згідно з положеннями ст. 83 ПК України може бути підставою для висновків під час проведення перевірок, а відтак не може вважатися доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником. 
Надаючи правову оцінку доводам учасників з цього приводу, суд виходить з наступного.
За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 392 цього Кодексу; 1825 днів для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).
Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 102.3.2 ст. 102 ПК України, відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.
Як вже було встановлено судом вище, обсяг періоду, який охоплювався перевіркою (з 01.01.2018 по 30.09.2024), був зумовлений обставинами запровадження декількох мораторіїв на проведення перевірок, запроваджених свого часу у зв`язку з коронавірусною хворобою, а потім у зв`язку з військовим станом, які (мораторії) загалом тривали аж до 01.12.2023.
Платник цих обставин не врахував та поспішив знищити документи фінансово-господарської діяльності ПП ПТК «Візит», строки зберігання яких мали бути продовжені на період зупинення відліку строку давності з огляду на імперативні приписи пункту 44.3 статті 44 ПК України. 
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Цьому обов`язку платника, відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України, кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Згідно з п. 85.6 ст. 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
У досліджуваному випадку, як було встановлено судом, контролюючим органом були складені акти про ненадання документів (копій) в ході проведення перевірки №387/16-31-07-04-02/1393272 від 09.05.2025, №409/16-31-07-04-02/13932372 від 16.05.2025, №470/16-31-07-04-02/13932372 від 28.05.2025, №474/16-31-07-04-02/13932372 від 29.05.2025, №479/16-31-07-04-02/13932372 від 30.05.2025 (т. 2 а.с. 226-231).
Пунктом 44.5 статті 44 ПК України передбачено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.
У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Позивач власного обов`язку щодо відновлення втрачених документів не виконав, натомість переклав відповідальність за свою бездіяльність на контролюючий орган.
Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У постановах від 29.05.2020 (справа №826/27811/15), від 06.08.2019 (справа №160/8441/18), від 31.01.2020 (справа №826/15328/18), від 03.10.2023 (справа №420/534/20) Верховний Суд сформулював висновки, відповідно до яких надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства та усталеної судової практики дає окружному суду підстави для формулювання висновку про те, що платник зобов`язаний вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платник зобов`язаний забезпечити зберігання вищевказаних документів, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 пункту 44.3 статті 44 ПК України, без урахування періодів, упродовж яких законом був запроваджений мораторій на проведення перевірок. У разі втрати первинних документів платник зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. До того ж платник зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
Як встановлено судом, позивач затребуваних контролюючим органом у ході проведення позапланової перевірки документів не надав, посилаючись на факт їх знищення, який засвідчено актом ПП ПТК «Візит» від 31.01.2023 №1 (т. 1 а.с. 79).
При цьому, у встановлений пунктом 44.5 статті 44 ПК України 90-денний термін позивач будь-яких заходів для відновлення знищених документів не вжив та, відповідно, не надав їх до контролюючого органу під час проведення перевірки.
За наведених обставин суд доходить висновку про те, що з боку позивача документи по взаємовідносинам з ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ", ДП "Український Державний Центр Радіочастот", ПрАТ "Кременчукгаз", ДП "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації", ПАТ АКБ "Індустріалбанк", АТ "Укртелеком", ТОВ "Інтелект-Сервіс", ТОВ РБП "Спектр", Державне підприємство спеціального зв`язку, ПрАТ "ВО "Стальканат-Сілур", АТ "Укртрансгаз", ТОВ "КГГ Сервіс", ТОВ "Телерадіокомпанія "Радіо Кохання", ТОВ "Музичний Канал "О-ТВ", ПП "Візит-Сервіс", ТОВ "НВП Тех-Ас", ТОВ "ППП "Екоенерго", ТОВ "Дунай Крафт", ПП "Будівельно-монтажна фірма "Креатор", ТОВ "Полтаваенергозбут" не були надані контролюючому органу ні під час проведення документальної виїзної перевірки, ні після закінчення перевірки до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
В силу вимог п. 44.6 ст. 44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення звітності, що виключає змогу підтвердити здійснення операцій та правомірність їх відображення у податковому обліку ПП ПТК «Візит».
В той же час, суд не наділений повноваженнями замість податкового органу проводити перевірки, передбачені Податковим кодексом України, показників бухгалтерської та податкової звітності суб`єктів господарської діяльності.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №420/6441/19 зазначив, що платник податків не може посилатися в судовому процесі на підтвердження показників, які відображені ним у податковій звітності, на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
На останок суд звертає увагу на розділ 4.2. «Бух га лтерський облік та звітність» Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за №571/20884, яким керувався позивач під час складення акту від 31.01.2023 №1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», приписами статті 336 якого передбачено, що видами докумен тів, строк збе рігання яких становить 5 років, є пер винні документи і додат ки до них, що фі ксують факт вико нан ня господарських опера цій і стали підставою для записів у регістрах бу х галтерсь кого обліку та податкових документах (касові, банків сь кі докумен ти, ордери, по відо млен ня банків і пере ка з ні вимоги, випи с ки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на ро боту, акти про прийман ня, зда ван ня і списання май на й ма тері алів, кви танції і на кладні з обліку товарно- мате рі аль них ціннос тей, рахунки-фактури, авансові зві ти тощо). 
Такий же строк зберігання передбачений статтею 338 розділу 4.2. «Бу х га л терський облік та зві тність» цього Переліку і для податкових накладних.
Скеровуючи 31.01.2023 до знищення документи фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, тодішній директор ПП ПТК «Візит» Мельник Р.О. вимог щодо 5-річного терміну зберігання таких документів не дотримався, будь-яких пояснень з цього приводу ні під час перевірки, ні під час розгляду справи у суді не надав.
За таких обставин суд констатує відповідність висновку відповідача щодо ненадання до перевірки жодних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку по взаємовідносинам з вищевказаними контрагентами, що унеможливлює підтвердження факту здійснення господарських операцій позивача у таких взаємовідносинах та можливість (правомірність) їх відображення у податковому обліку ПП ПТК «Візит», що виключає підстави для віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту Підприємства.
Тож у цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Другий епізод за аналізованим податковим повідомленням-рішенням №00105610704 зводиться до виявлених перевіркою обставин завищення позивачем податкового кредиту внаслідок повторного включення податкових накладних за лютий 2022 року на суму 6 666,67 грн та за березень 2022 року на суму 4 617,34 грн.
Так, перевіркою встановлено розбіжності між даними ЄРПН та даними декларації ПП ПТК «Візит» за лютий 2022 року, а саме – з боку ТОВ "Вест Кард" 14.01.2022 було виписано на ПП ПТК «Візит», а 24.01.2022 об 11:54 - зареєстровано (реєстраційний №9006774560) податкову накладну №7042 за січень 2022 року на суму ПДВ 6 666,67 грн з обсягом операцій за ставкою 20% - 33 333,33 грн. У зв`язку з цим ПП ПТК «Візит» було включено до податкового кредиту суму за цією податковою накладною у декларацію з податку на додану вартість за січень 2022 року від 18.02.2022 №9035100610, а потім ще й у декларацію з податку на додану вартість за лютий 2022 року від 18.03.2019 №9049131044. Тобто, Підприємством було здійснено повторне включення податкової накладної №7042 до податкового кредиту у лютому 2022 року, що призвело до завищення податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість за лютий 2022 року на суму ПДВ 6 666,67 грн.
Крім цього перевіркою встановлено розбіжності між даними ЄРПН та даними декларації ПП ПТК «Візит» за лютий 2022 року, а саме – з боку ТОВ "Даталайн" 28.02.2022 були виписані на ПП ПТК «Візит», а 08.06.2022 о 17:52 зареєстровані за №№ 9070175379, 9070160877 податкові накладні №№ 366, 367 за лютий 2022 року на суму ПДВ 900,67 грн та 3 716,67 грн відповідно (загалом на суму 4617,34 грн). У зв`язку з цим ПП ПТК «Візит» було включено до податкового кредиту суми по вищезазначеним податковим накладним до декларацій з податку на додану вартість за лютий 2022 року від 18.03.2019 №9049131044 та за березень 2022 року від 17.04.2019 №9076087614. Тобто, Підприємством було здійснено повторне включення цих податкових накладних до податкового кредиту у березні 2022 року, що призвело до завищення податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість за березень 2022 року на суму ПДВ 4 617,34 грн.
Надаючи в ході проведення перевірки письмові пояснення з приводу встановлених розбіжностей між даними ЄРПН та даними декларацій з ПДВ, тодішній директор ПП ПТК «Візит» І.Скрипачова повідомляла контролюючий орган про обставини того, що для успішного ведення своєї господарської діяльності Підприємство використовує послуги постійного доступу до мережі Інтернет, які надає ТОВ "Даталайн" (код 33398404). У лютому 2022 року на підставі належним чином складених первинних документів Підприємством був відображений податковий кредит у декларації з ПДВ згідно з п. 322 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а у березні від контрагента були отримані податкові накладні на ті ж самі суми та відображені помилково у декларації з ПДВ за березень 2022 року, внаслідок чого податковий кредит з ПДВ було помилково задвоєно. Сума податкового кредиту 4617,34 грн відображена у декларації з ПДВ за березень 2022 року помилково.
15.02.2022 ПП ПТК «Візит» сплатило передплату за пальне на користь ТОВ "Вест Кард" (код 43603592). У декларації з ПДВ за лютий 2022 року помилково відображено податковий кредит так само – за первинною документацією та податковою накладною отриманою від контрагента. Сума податкового кредиту вказана у декларації з ПДВ за лютий 2022 року повинна дорівнювати 6666,67 грн згідно з даними ЄРПН (т. 2 а.с. 225 зворот - 226). 
Таким чином позивач як у випадку з ТОВ "Даталайн" підтвердив факт завищення податкового кредиту у декларації з ПДВ за березень 2022 року внаслідок помилкового задвоєння показника ПДВ за податковими накладними №№ 366, 367, складеними ТОВ "Даталайн"14.01.2022, так і у випадку з ТОВ "Вест Кард" підтвердив факт помилкового відображення податкового кредиту у декларації з ПДВ за лютий 2022 року на суму ПДВ 6 666,67 грн.
Позовна заява будь-яких доводів з приводу неправомірності відповідного висновку перевірки не містить, а в судових засіданнях представник позивача обмежився голослівними твердженнями щодо цілковитої правомірності дій Підприємства та відсутності будь-якого задвоєння податкового кредиту.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 наведено у додатку 12 до акту перевірки (т. 2 а.с. 205).
Суд, за з`ясованих у ході судового розгляду обставин, підстав для сумніву у достовірності відображених контролюючим органом показників податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість у додатку 12 до акту перевірки, зокрема за січень-березень 2022 року, не знаходить, у зв`язку з чим заперечення позивача з цього приводу суд відкидає як безпідставні, а позов у відповідній частині вимог визнає необґрунтованим.

Третій епізод за аналізованим податковим повідомленням-рішенням №00105610704 зводиться до виявлених перевіркою обставин не нарахування Підприємством «компенсуючого» ПДВ у розмірі 33818,04 грн на суму паливно-мастильних матеріалів та матеріалів, які використано у господарській діяльності позивача у період перебування на єдиному податку.
Так, перевіркою встановлено, що на підставі заяви ПП ПТК «Візит» від 29.03.2022 за реєстраційним №9044408463 щодо застосування спрощеної системи оподаткування 3 групи за ставкою оподаткування 2% з 01.04.2022, ГУДПС в особі Кременчуцької ДПІ на підставі пп. 9.8 п. 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України було здійснено реєстрацію ПП ПТК «Візит» у статусі платника єдиного податку 3 групи з 01.04.2022, дата закінчення застосування ставки та групи – 31.07.2023. За даними бухгалтерського обліку, а саме – даних головної книги за 2022 рік, оборотно-сальдової відомості за 1 квартал 2022 року, журналу-ордеру по рахунку 201 «Сировина і матеріали», 203 «Паливо», станом на 31.03.2022 по Підприємству рахувалось дебетове сальдо у розмірі 169 090,22 грн за придбані паливно-мастильні матеріали та матеріали по постачальниках по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», сума ПДВ по якій була включена до складу податкового кредиту, а паливно-мастильні матеріали були використані у періоді перебування на спрощеній системі оподаткування (списані за даними бухгалтерського обліку у квітні 2022 року). Згідно з даними Балансу підприємства станом на 31.03.2022 (Форма №1-м), поданого до контролюючого органу, Підприємство декларує запаси (рядок 1100) у розмірі 169,1 тис. грн.
Відповідно ж до пп. 9.9 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість до початку застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, які використані (поставлені, реалізовані) платником єдиного податку третьої групи в період застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, в операціях, що не є об`єктом оподаткування, платник податку на додану вартість зобов`язаний не пізніше останнього дня звітного періоду, в якому здійснено відновлення його реєстрації платником податку на додану вартість, нарахувати податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу.
Оскільки у серпні 2023 ПП ПТК «Візит» відновлено у статусі платника ПДВ, то такий платник у відповідності до вимог пункту 198.5 статті 198 ПК України повинен був нарахувати податкові зобов`язання на суми придбаних до початку застосування спрощеної системи паливно-мастильних матеріалів та матеріалів, зазначених в оборотно-сальдових відомостях по рахунках 201 та 203 за 1 квартал 2022 року, на суму ПДВ. 
Перевіркою рядка 4 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПКУ за основною ставкою» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 у загальній сумі ПДВ 0 грн встановлено, що Підприємство не нараховувало «компенсуючий» ПДВ у розмірі 33 818,04 грн на суму паливно-мастильних матеріалів та матеріалів, які використано в господарській діяльності у період перебування на єдиному податку, чим порушено п. 198.5 ст. 198, пп. 9.9 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого ПП ПТК «Візит» занижено податкове зобов`язання за серпень 2023 року у розмірі 33 818,04 грн.
Спростовуючи висновки перевірки з приводу заниження податкового зобов`язання за серпень 2023 року у розмірі 33 818,04 грн, представник позивача зазначив, що товарні залишки числились на Рах 203 (ПММ) та на Рах 201 (Сировина і матеріали). Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 201 за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 «товарні» залишки по вказаному рахунку придбані ще до переходу на єдиний податок, не використовувались у господарській діяльності у період перебування на спрощеній системі. Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 лише «товарні» залишки - Бензин придбані ще до переходу на єдиний податок використовувались у господарській діяльності у період перебування на спрощеній системі. Тож база для оподаткування становить 3006,70 грн, а не 169 090,22 грн, як визначив контролюючий орган. Відповідно сума ПДВ по незареєстрованій податковій накладній, за твердженням представника позивача, складатиме 601,34 грн (20%), тоді як розмір штрафної санкції становитиме 150,34 грн (25%), а не 3400,00 грн.
Тож представник позивача фактично визнає порушення п. 198.5 ст. 198, пп. 9.9 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України в частині не нарахування «компенсуючого» ПДВ на суму паливно-мастильних матеріалів, які використано в господарській діяльності у період перебування на єдиному податку, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 «Паливо», хоча й оскаржує відповідне податкове повідомлення-рішення у повному обсязі.
За таких обставин спір за даним епізодом зводиться лише до з`ясування обставин дотримання позивачем порядку обліку залишків матеріалів, які обліковуються в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали», після переходу Підприємства зі спрощеної системи оподаткування на загальну.
З метою з`ясування механізму визначення під час податкової перевірки факту використання платником товарно-матеріальних цінностей, які обліковувалися в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали», під час перебування Підприємства платником єдиного податку третьої групи у період з 01.04.2022 по 31.07.2023, суд здійснював допит свідка – головного державного інспектора ГУДПС ОСОБА_15 , яка брала участь у проведенні перевірки та написанні акту перевірки.
Як повідомив суду свідок, у тексті акту перевірки на стор. 33 - 37 міститься описка в частині означення дня переходу платника зі спрощеної системи на загальну, де помилково було зазначено про серпень 2022 року, тоді як в дійсності перехід відбувся 01.08.2023. Це потягло за собою відповідні описки у заявах по суті (відзиві, запереченні) та у додаткових поясненнях відповідача.
Тож суд фіксує вірний період перебування позивача на спрощеній системі у період з 01.04.2022 по 31.07.2023.
З приводу висновку перевірки про факт використання позивачем у період перебування спрощеній системі товарно-матеріальних цінностей, відображених по рахунку 201 «Сировина і матеріали» свідок повідомила, що, як і відображено в акті, в ході перевірки аналізувалася оборотно-сальдова відомість по рахунку 201 «Сировина і матеріали» за 1 квартал 2022 року, тобто за період, який передує моменту переходу на спрощену систему. Із вказаної відомості інспектором було встановлено наявність дебетового сальдо з ПДВ у розмірі 166 083,52 грн за номенклатурою товарів, які відображені у відповідній графі відомості (конденсатор для електронних баластів, електролітичний конденсатор, запобіжник, мікросхема, абонентський термінал, автоматичний вимикач, батарейки, вита пара, тощо).
Зважаючи на обставини того, що Підприємство є працюючим суб`єктом господарювання інспектором було зроблено висновок про використання усієї номенклатури товарів у господарській діяльності позивача під час перебування на спрощеній системі, оскільки це був достатньо тривалий період.
На запитання суду чи досліджувалася під час перевірки оборотно-сальдова відомість по рахунку 201 «Сировина і матеріали» за період перебування платника на спрощеній системі, тобто за період з 01.04.2022 по 31.07.2023, інспектор повідомила, що така не досліджувалася, оскільки не надавалася платником. Додала, що перевірка проходила дуже важко, оскільки платник не сприяв у її проведенні. Попередній бухгалтер документів до перевірки не надавала, а новопризначений бухгалтер не мав доступу до повного обсягу документів, які запитували інспектори. У зв`язку з цим інспекторами неодноразово складалися акти про ненадання до перевірки запитуваних документів.
Інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей на Підприємстві ні упродовж перевіреного періоду, ні під час податкової перевірки не проводилася.
З урахуванням наданих свідком пояснень у досліджуваному епізоді суд констатує той факт, що висновок перевірки про використання (поставку, реалізацію) платником товарно-матеріальних цінностей, зазначених в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали» за 1 квартал 2022 року на суму ПДВ 166 083,52 грн у період перебування на спрощеній системі з 01.04.2022 по 31.07.2023 ґрунтується на суб`єктивних припущеннях ревізора, які не підтверджені шляхом дослідження документів бухгалтерського обліку за відповідний період у зв`язку з їх ненаданням платником.
Водночас, як вже зазначалося судом вище, за умовою ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 
За з`ясованих судом обставин, висновок перевірки щодо використання (поставки, реалізації) позивачем товарно-матеріальних цінностей, зазначених в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали» за 1 квартал 2022 року на суму ПДВ 166 083,52 грн у період перебування на спрощеній системі з 01.04.2022 по 31.07.2023 суд визнає недоведеним належними засобами доказування, а тому виключає його з переліку порушень, встановлених позаплановою перевіркою.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Деякі особливості переходу платника податків на спеціальний режим спрощеної системи оподаткування, запроваджений на період воєнного стану, були предметом аналізу у Верховному Суді.
Так, у своїй постанові від 24.10.2025 у справі №420/30547/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначав, що з моменту переходу платника податків на спеціальний режим спрощеної системи оподаткування, запроваджений на період воєнного стану, його реєстрація платником ПДВ не припиняється остаточно, а лише тимчасово призупиняється. Це пов`язано з тим, що перехід на цей спеціальний режим за своєю суттю є тимчасовим, і після завершення воєнного стану (або добровільного виходу з цього режиму) платник податків автоматично повернеться до своєї попередньої системи оподаткування, і, відповідно, реєстрація платником ПДВ відновиться.
Разом із цим законодавець передбачив, що у період використання спеціального режиму всі операції платника податку не є об`єктом оподаткування ПДВ. Водночас, з аналізу вищезазначених норм слідує, що при поновленні статусу платника ПДВ суб`єкт господарювання продовжує використовувати під час податкового обліку показники (зокрема, податкового кредиту), сформовані до переходу на спеціальну систему. Проте операції, які здійснювались у період дії цього спеціального режиму, не будуть враховуватись при подальшому визначенні розміру такого податкового кредиту. Це означає, що суми ПДВ за податковими накладними, складеними за операціями в період перебування на тимчасовому спрощеному режимі, не беруться до уваги під час обрахунку показників ПДВ після поновлення статусу платника ПДВ.
Варто також звернути увагу на положення пункту 9.9 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України, який передбачає, що за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість до початку застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, які використані (поставлені, реалізовані) платником єдиного податку третьої групи в період застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, в операціях, що не є об`єктом оподаткування, платник податку на додану вартість зобов`язаний не пізніше останнього дня звітного періоду, в якому здійснено відновлення його реєстрації платником податку на додану вартість, нарахувати податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу.
Вказана норма додатково підтверджує, що після повернення платника податків зі спеціальної спрощеної системи на загальну, він має право скористатися податковим кредитом, який був сформований до переходу на спрощену систему.
Водночас законодавець встановлює додатковий обов`язок для такого платника: якщо певні товари, послуги або необоротні активи були придбані (або виготовлені) платником, коли він ще був зареєстрований як платник ПДВ, але використані або реалізовані вже в період перебування на спрощеній системі, тобто у період, коли операції не підлягали оподаткуванню ПДВ, то після поновлення реєстрації платником ПДВ він повинен належним чином відобразити ці активи у своїй податковій звітності. Зокрема, платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. 
Тобто, якщо платник придбав активи з ПДВ (і сформував податковий кредит), але потім використав їх у період, коли не був платником ПДВ, то після повернення на загальну систему він має компенсувати це шляхом нарахування відповідних податкових зобов`язань. Це правило гарантує, що податковий кредит, отриманий платником до переходу на спрощену систему, буде використовуватись коректно лише для операцій, що оподатковуються ПДВ, а не для операцій, що були здійснені у період звільнення від цього податку.
Представник позивача не заперечував того факту, що ПММ та ТМЦ, які відображені в оборотно-сальдових відомостях по Рах 203 (ПММ) та на Рах 201 (Сировина і матеріали) за 1 квартал 2022 року, на момент переходу на спеціальний режим спрощеної системи оподаткування, запроваджений на період воєнного стану, перебували на залишках Підприємства. При цьому у період з 01.04.2022 по 31.07.2023 Підприємством були використані лише паливно-мастильні матеріали, тоді як залишки ТМЦ по Рах 201 (Сировина і матеріали) станом на 31.07.2023 залишалися у незмінному стані, на підтвердження чого надав оборотно-сальдову відомість Підприємства по рахунку 201 за 01.04.2022 – 31.07.2022.
Надана позивачем оборотно-сальдова відомість по рахунку 201 за 01.04.2022 – 31.07.2022 судом до уваги не приймається, оскільки така не охоплює весь період перебування платника на спеціальному режимі спрощеної системи оподаткування (з 01.04.2022 по 31.07.2023), а тому сформувати висновок на підставі такої обрізаної інформації щодо не/використання Підприємством ТМЦ суд не може.
Надані у судове засідання 09.04.2026 три оборотно-сальдових відомості по рахунку 201 за період квітень 2022 року – липень 2023 року суд до уваги також не приймає, оскільки присутній представник позивача їх змісту, як і доказової сили пояснити суду ніяк не зміг.
Тож, враховуючи вищенаведені висновки суду касаційної інстанції, суд констатує факт правильності висновку перевірки щодо обов`язку ПП ПТК «Візит» нарахувати у відповідності до п. 198.5 ст. 198 ПК України податкові зобов`язання за серпень 2023 року лише на суму придбаних до початку застосування спрощеної системи паливно-мастильних матеріалів, яка складає 3006,70 грн і яка є базою для оподаткування. Відповідно сума ПДВ по таким незареєстрованим податковим накладним (згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення №00105610704, т. 1 а.с. 41 зворот) складатиме 601,34 грн (3006,70 грн х 20%), тоді як розмір штрафної санкції становитиме 150,34 грн (601,34 грн х 25%).
Водночас з урахуванням з`ясованих судом обставин щодо недоведеності висновків перевірки про використання (поставку, реалізацію) платником у період перебування на спрощеній системі з 01.04.2022 по 31.07.2023 товарно-матеріальних цінностей, зазначених в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали» за 1 квартал 2022 року на суму ПДВ 166 083,52 грн, який (висновок) ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях ревізора, суд визнає неправомірним нарахування платнику ПДВ у розмірі 33 216,70 грн (166 083,52 грн х 20%) та застосування штрафної санкції у розмірі 8 304,17 грн (33216,70 грн х 25%).
За таких обставин податкове повідомлення-рішення №00105610704 підлягає скасуванню лише в частині збільшення ПП ПТК «Візит» суми грошового зобов`язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими та/або іншими зобов`язаннями у межах суми 33 216,70 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в межах суми 8 304,17 грн, а позов у відповідній частині вимог - задоволенню.
Питання щодо правильності нарахування відповідачем штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №00105610704 позивач не піднімає, а тому суд дослідження правовідносин у цій площині не здійснює.

У безпосередньому зв`язку з обставинами скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення суд переходить до аналізу податкового повідомлення-рішення №00105620704, яким до платника за фактом не складення та не реєстрації у відповідності до п. 198.5 ст. 198 ПК України зведеної податкової накладної на загальну суму ПДВ 33 818,00 грн за серпень 2023 року застосовано штраф у розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень, як це передбачено абзацом четвертим пункту 1201.2 статті 1201 ПК України.
Так, відповідно до вказаної норми ПК України, у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень. 
Як з`ясовано судом вище, доведений перевіркою обсяг постачання (без податку на додану вартість) у період перебування ПП ПТК «Візит» на спрощеній системі, на який Підприємство не склало та не зареєструвало зведену податкову накладну у серпні 2023 року, складає 3 006,70 грн (Рах 203 (ПММ)), а не 169 090,00 грн, як помилково визначив контролюючий орган у розрахунку до податкового повідомлення-рішення №00105620704 (т. 1 а.с. 36 зворот). 
Тож для визначення розміру штрафу базою для його обчислення має братися обсяг постачання у сумі 3 006,70 грн, 5% (абз. 4 п. 1201.2 ст. 1201 ПК України) від якого складає 150,34 грн.
За таких обставин нарахування податковим повідомленням-рішенням №00105620704 штрафу саме у розмірі 3 400,00 грн суд визнає неправомірним, у зв`язку з чим скасовує це податкове повідомлення-рішення в частині нарахування ПП ПТК «Візит» штрафу у розмірі 3 249,66 грн (3400,00 грн - 150,34 грн), а позов у відповідній частині вимог задовольняє.

Податковим повідомленням-рішенням №00105570704 платнику у порядку п. 121.1 ст. 121 ПК України нараховано штраф у розмірі 1020,00 грн у зв`язку з обставинами того, що на запити контролюючого органу в ході перевірки щодо надання документів таких документів з боку ПП ПТК «Візит» надано не було.
Так, в ході перевірки відповідно пп. 20.1.6, пп. 20.1.14 ст. 20, п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8 ст. 85 ПК України до ПП ПТК «Візит» надавалися запити ревізорів від 07.05.2023 №1, від 20.05.2025 №2, від 28.05.2025 №3 про надання документів до перевірки (т. 2 а.с. 221-224). 
Підприємством були надані пояснення від 28.05.2025 №26 (т. 2 а.с. 225) та акт від 31.01.2023 №01 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», затверджений директором Мельник Р.О., згідно з яким відібрані для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення документи згідно з переліком справ «Документальне оформлення фінансово-господарської діяльності ПП ПТК «Візит» за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, у т.ч. щодо: документального оформлення фінансово-господарської діяльності за 1 кв. 2018 року, за 2 кв. 2018 року, за 3 кв. 2018 року, за 4 кв. 2018 року, за 1 кв. 2019 року, за 2 кв. 2019 року, за 3 кв. 2019 року, за 4 кв. 2019 року (т. 1 а.с. 79).
У зв`язку з цим інспекторами ГУДПС були складені акти про ненадання документів від 09.05.2025 №387/16-31-07-04-02/1393272, від 16.05.2025 №409/16-31-07-04-02/13932372, від 28.05.2025 №470/16-31-07-04-02/13932372, від 29.05.2025 №474/16-31-07-04-02/13932372, від 30.05.2025 №479/16-31-07-04-02/13932372 (т. 2 а.с. 226-231).
Як зафіксовано в акті перевірки (стор. 4), станом на 30.05.2025 платником не надано до перевірки оригінали або завірені належним чином копії оборотно-сальдової відомості, сформованої у відповідності до податкових періодів, по яких здійснювалося звітування, а саме - за період 2018-2019 рр, первинні банківські документи: виписки, регістри бухгалтерського обліку та платіжні доручення за період 2018-2019 рр, первинні бухгалтерські та інші документи щодо придбання/реалізації товарів (послуг) за період 2018-2019 рр, розрахункові документи: платіжні доручення або інші документи, що свідчать про виконання грошових зобов`язань за період 2018-2019 рр, касові книги та первинні касові документи за період 2018-2019 рр, інші документи, які не увійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із формуванням показників, пояснення тощо за період 2018-2019 рр, документи щодо виділу ТОВ «Візит Нет» (податковий номер 44422848), договори по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 , інформацію щодо появи у власності ПП ПТК "Візит" автомобілів, договори купівлі-продажу транспортних засобів.
Представник позивача факту ненадання Підприємством до перевірки вищезазначених документів не заперечував. Натомість посилався на обставини знищення частини документів фінансово-господарської діяльності ПП ПТК «Візит» за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, які описано судом вище.
Як встановлено судом вище, позивач затребуваних контролюючим органом у ході проведення позапланової перевірки документів не надав, оскільки поспішно знищив їх, не врахувавши як вимог законодавства щодо продовження термінів проведення перевірок на час запровадження мораторіїв, так і приписів Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за №571/20884.
При цьому, у встановлений пунктом 44.5 статті 44 ПК України 90-денний термін позивач будь-яких заходів для відновлення знищених документів не вжив та, відповідно, не надав їх до контролюючого органу під час проведення перевірки.
За таких обставин, а також з урахуванням поведінки платника податків у судовому процесі, який більшість вимог суду з приводу надання додаткових доказів не виконав, посилаючись то на хворобу бухгалтера, то на обставини реорганізації Підприємства, внаслідок якої частина документів знаходиться у розпорядженні новостворених юридичних осіб та на інші вигадки, суд визнає доведеним факт ненадання платником до перевірки документів на запити контролюючого органу.
Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Не виявивши ознак протиправності податкового повідомлення-рішення №00105570704 за аргументами позивача, наведеними у позовній заяві, суд визнає позов у відповідній частині вимог необґрунтованим, у зв`язку з чим залишає його без задоволення у вказаній частині.

Податковим повідомленням-рішенням №00105670704 за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, п. 8.1, п. 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1588, до платника застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 4 080,00 грн у зв`язку з неподанням 4 повідомлень за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (автотранспорті засоби). 
Так, перевіркою встановлено (стор. 75 Акту), що в охоплений перевіркою період ПП ПТК «Візит» у господарській діяльності здійснювало використання адміністрації, бухгалтерії, автомобілів, кабельного телебачення, кабельної ЛЕП. У період з 01.01.2018 по 30.09.2024 ПП ПТК «Візит» не подавало повідомлення за формою 20-ОПП - відомості про об`єкти оподаткування: 
№	Код типу об`єкта оподаткування	Назва об`єкта оподаткування	Найменування	
1	"20"	Автомобіль	Автомобіль ВАЗ	
2	"20"	Автомобіль	Автомобіль ВАЗ 2107	
3	"20"	автомобіль	Автомобіль Шкода	
4	"34"	автотранспорт	Мікроавтобус IVEKO	
Водночас витрати на утримання будівель та транспортних засобів відносились до витрат та відображалися у фінансовому звіті малого підприємства, чим допущено порушення у вигляді невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано 4 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням).
Позиція позивача, що відображена у заявах по суті, зводиться до того, що форма 20-ОПП подається лише стосовно об`єктів оподаткування, через які провадиться господарська діяльність. Виявлені перевіркою автомобілі Підприємства не включені до форми звітності 20-ОПП, оскільки передані іншим підприємствам, розукомплектовані, несправні, у період з 01.01.2018 по 30.09.2024 не мали ніякого стосунку до провадження Підприємством господарської діяльності.
Вирішуючи спір з цього приводу, суд враховує наступне.
Загальні положення щодо обліку платників податків регулює стаття 63 глави 6 розділу II ПК України.
Так, відповідно до п. 63.1 ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з окремими приписами п. 63.3 ст. 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Згідно з п. 63.10 ст. 63 ПК України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначаються:
63.10.1. порядок обліку платників податків і зборів;
63.10.2. перелік документів, які подаються для взяття на облік платників податків, а також порядок подання таких документів;
63.10.3. форми заяв, свідоцтв та документів з питань реєстрації та обліку платників податків.
Відповідно до статті 62 глави 5, статей 63 - 68 глави 6 розділу II, пункту 133.3 статті 133, пунктів 153.13, 153.14 статті 153 розділу III, пункту 335.2 статті 335 розділу XVIII Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах був затверджений Порядок обліку платників і зборів (надалі – Порядок №1588).
Приписами пункту 1.2 Порядку №1588 передбачено, що ведення обліку платників податків є одним із способів податкового контролю. Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За умовою п. 1.3 Порядку №1588, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають усі платники податків.
Відповідно до п. 1.4 Порядку №1588, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.
Платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (п. 8.1 Порядку №1588).
Згідно з п. 8.2 Порядку №1588, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі – об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
У подібних правовідносинах, які знайшли своє відображення у постановах від 18.11.2022 у справі №824/1298/18-а, від 28.09.2022 у справі №160/3561/20, від 04.05.2022 у справі №160/12341/19, від 15.02.2022 у справі №160/2155/20, від 03.06.2021 у справі №640/7244/19, від 20.05.2021 у справі №560/3008/19, від 21.07.2020 у справі №826/14197/17, Верховний Суд виходив з того, що встановлений факт неподання платником податків повідомлення за формою 20-ОПП є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України.
З подібним підходом Верховний Суд розглядав справи №640/23530/21 (постанова від 10.11.2022), №640/18768/19 (постанова від 11.05.2022), однак, за наслідками касаційного перегляду направив їх на новий розгляд, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили об`єктів, щодо яких не було подано повідомлення за формою 20-ОПП.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.04.2023 у справі №120/15979/21-а, посилання скаржника на те, що нарахування штрафу за кожну одиницю є некоректним та неправомірним, є безпідставними, оскільки вони не знаходять свого нормативного підтвердження. Встановлені у пункті 8.4 Порядку №1588 правила, які до того ж набрали чинності лише 27.07.2020 щодо можливості подання узагальнюючої інформації про однотипні об`єкти в одному повідомленні за формою 20-ОПП, не означають, що штрафна санкція розраховується виходячи з кількості не поданих узагальнюючих повідомлень. Право узагальнювати інформацію належить саме платнику податків, а не контролюючому органу під час вирішення питання розміру штрафних санкцій. Оскільки платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою №20-ОПП про кожний об`єкт оподаткування та/або об`єкт, пов`язаний з оподаткуванням або через який провадиться діяльність, то штрафна санкція розраховується за кожний об`єкт, щодо якого не було подано відповідне повідомлення.
Отже, практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною, а тому підстави для відступлення від неї при вирішенні даного публічно-правового спору у суду немає.
Згідно з пунктом 8.4 Порядку №1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Тобто, повідомлення за формою №20-ОПП є складовою облікових даних платника податків, оскільки стосується об`єктів оподаткування та/або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, щодо яких здійснюється податковий контроль.
Як встановив суд зі змісту відповіді №2513893 від 25.03.2026 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ, за юридичною особою ПП ПТК «Візит» (т. 3 а.с. 95-102) у Реєстрі нині значаться зареєстрованими на праві власності наступні транспортні засоби: 
ВАЗ 2107, 1998 року виробництва, номерний знак: НОМЕР_11 , номер кузова: НОМЕР_12 ; 
ВАЗ 2107, 1996 року виробництва, номерний знак: НОМЕР_13 , номер кузова: НОМЕР_14 ; 
Skoda Остаvіа Тоur 1,8І, 2008 року виробництва, номерний знак: НОМЕР_15 , номер кузова: НОМЕР_16 ; 
ВАЗ 21070 ЗНГ, 2005 року виробництва, номерний знак: НОМЕР_17 , номер кузова: НОМЕР_18 ; 
автобус пасажирський-cіd Iveco Тurво Dеіlu 30.8V, 1996 року виробництва, номерний знак: НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 .
Тож у власності позивача перебуває 5 зареєстрованих транспортних засобів, хоча нарахування контролюючий орган здійснив лише за 4 транспортні засоби.
Відповідно до п. 8.4 Порядку №1588, у повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Під час надання повідомлень за формою №20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).
Принцип укрупнення інформації не застосовується під час надання інформації про об`єкти рухомого та нерухомого майна, які підлягають реєстрації у відповідному державному органі з отриманням відповідного реєстраційного номера (наприклад, у повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація і про земельну ділянку, і про об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований на такій земельній ділянці).
Інформація про однотипні (за видом, використанням, станом та видом права власності) автомобільні транспортні засоби, які не є пунктами пересувної роздрібної торгівлі, громадського харчування або послуг, інших ніж пасажирські та вантажні перевезення, може бути подана в повідомленні за формою №20-ОПП як узагальнена з типом об`єкта оподаткування «автомобільні транспортні засоби» та зазначенням кількості таких транспортних засобів в графі «Реєстраційний номер об`єкта оподаткування».
Згідно з п. 8.7 Порядку №1588, рекомендований довідник типів об`єктів оподаткування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Центрального контролюючого органу та розміщується на інформаційних стендах у контролюючих органах.
Згідно з Типами об`єктів оподаткування, опублікованого 24.04.2023 на офіційному сайті ДПС (https://tax.gov.ua/dovidniki--reestri--perelik/dovidniki-/127294.html), такий об`єкт оподаткування як «Автомобіль» декларується за типом « 20», а «Автотранспорт» - за типом « 34».
Відповідно ж до п. 117.1 ст. 117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
З огляду на виявлений перевіркою факт неподання платником повідомлень за формою №20-ОПП стосовно 4 автотранспортних засобів, контролюючий орган правомірно у відповідності до приписів п. 117.1 ст. 117 ПК України визначив розмір штрафної санкції у розмірі 4080,00 грн (1020,00 грн х 4), у зв`язку з чим підстав для задоволення позову в частині вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення №00105670704 суд не знаходить.
Обставини того, що розмір штрафної санкції розрахований з 4 об`єктів, а не з 5 одиниць транспортних засобів, які наразі зареєстровані за позивачем, не порушує прав платника податків у контексті заявленого позову, оскільки суд донарахування податків не здійснює.
Обставини невикористання автотранспортних засобів у господарській діяльності Підприємства, які зі слів представника перебувають у несправному стані, не відміняє факту їх державної реєстрації, а тому це не виключає можливість їх потенційного ремонту та використання у господарській діяльності, що тягне за собою обов`язок платника подавати звітність про такі об`єкти оподаткування.
Тож ознак протиправності податкового повідомлення-рішення №00105670704 суд не виявив, а тому позов у частині вимог щодо його скасування залишає без задоволення, тоді як позов у цілому - задовольняє частково.
За обставин часткового задоволення позову, за правилом ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь платника слід стягнути частину судових витрат у сумі пропорційній до задоволеної частини вимог.
Судові витрати позивача складаються лише із суми сплаченого судового збору у розмірі 17 002,65 грн за звернення до суду з цим позовом, факт чого підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 24.10.2025 №3457 (т. 1 а.с. 45).
Сума позову, яка обчислюється із сум нарахованих спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань, становить 1 416 887,31 грн. Сума скасованих судом грошових зобов`язань платника складає 117 223,84 грн.
Відповідно сума пропорції становить 8,27%, з урахуванням якої суд обчислив частину судових витрат, яка підлягає відшкодуванню позивачу в межах суми 1 406,12 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

1. Позов Приватного підприємства “Приватна телекомпанія “Візит” у справі №440/14710/25 – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.07.2025 №00105630704, яким до Приватного підприємства “Приватна телекомпанія “Візит” застосовано штраф за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” у розмірі 72 453,31 грн.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.07.2025 №00105610704 в частині збільшення Приватному підприємству “Приватна телекомпанія “Візит” суми грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” у розмірі 41 520,87 грн, з яких 33 216,70 грн - за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 8 304,17 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.07.2025 №00105620704 в частині нарахування Приватному підприємству “Приватна телекомпанія “Візит” штрафу у розмірі 3 249,66 грн.
5. В решті вимог - позов залишити без задоволення.
6. Стягнути на користь Приватного підприємства “Приватна телекомпанія “Візит” за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 406 (одна тисяча чотириста шість) грн 12 коп.
Позивач: Приватне підприємство "Приватна телекомпанія "Візит" (код ЄДРПОУ 13932372; бульвар Українського Відродження, буд. 8, офіс 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600).
Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 10.04.2026.

Суддя	 	Є.Б. Супрун