Справа № 743/1421/25 
Провадження № 2/743/120/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Макаревича Я.М.,
за участю секретаря судового засідання Довбенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Ріпки справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.12.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №130985149, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8750 гривень. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. Згідно вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача.
03.01.2019 ТОВ «Таліон плюс» та позивач уклали договір факторингу № 20190103. Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача.
Загальна сума заборгованості становить 10629,35 гривень, а саме: 8578,16 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 2051,19 гривень – заборгованість за сумою відсотків.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.11.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.01.2026.
14.01.2026 від відповідача надійшли пояснення у справі, в яких відповідач просить відмовити в задоволені позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності позивачем. 
Крім того, відповідач зазначає, що офіційно працевлаштована у Чернігівському відділі державної виконавчої служби, а її щомісячний дохід становить близько 11500 гривень. Водночас відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи (ВПО), що суттєво впливає на її фінансове становище.
Зокрема, обов`язкові щомісячні витрати відповідача включають: оренду житла у розмірі 4000 гривень, оплату комунальних послуг у розмірі від 1000 до 3000 гривень, а також витрати на лікування та транспорт. 
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2026.
07.04.2026 від відповідача надійшла заява про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. 
За правилом частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
02.12.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір позики № 130985149. 
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 договору сума кредиту складає 8750 гривень, строк кредитування 30 днів, нарахування процентів здійснюється у розмірі 1,47 процентів від суми кредиту.
26.12.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 130985149 від 02.12.2018.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони дійшли висновку, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит на двадцять чотири дні.
Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що починаючи з 01.01.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,47 процентів в день від суми кредиту. 
22.02.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 130985149 від 02.12.2018 про надання розстрочки у погашенні заборгованості за кредитним договором на 70 днів.
22.02.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 130985149 від 02.12.2018 про надання розстрочки у погашенні заборгованості за кредитним договором на 28 днів.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. Згідно вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача.
03.01.2019 ТОВ «Таліон плюс» та позивач уклали договір факторингу № 20190103. Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру боржників № 6 від 20.11.2019 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 130985149 становить 10629,35 гривень.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується із статтями 6, 627 ЦК України та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
На виконання вимог частини 1 статті 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частиною 1 статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 № 6-979цс15.
Таким чином позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Згідно частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).
Приписами частини 2 статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та долучених доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, судової практики Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.
Щодо доводів відповідача стосовно пропуску строку позовної давності позивачем, суд зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (в редакції Закону № 2120-ІХ від 15.03.2022, набрав чинності 17.03.2022) - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
В такій редакції пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України діяв до 29.01.2024 включно.
Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 визначено, що строки загальної і спеціальної позовної давності не зупиняються, не поновлюються, а продовжуються.
Продовження строків - це юридична процедура збільшення тривалості періоду, протягом якого можна або потрібно вчинити певну дію.
Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності.
З урахуванням установлених обставин справи, перебіг позовної давності у спірних правовідносинах підлягав продовженню на період дії карантину, запровадженого у зв`язку з поширенням COVID-19, а також на період дії воєнного стану в Україні.
При цьому законодавець прямо визначив, що у такі періоди строки позовної давності не спливають, а їх тривалість збільшується на відповідний час дії зазначених обставин.
Враховуючи дату виникнення спірних правовідносин, тривалість встановлених законом періодів продовження та момент звернення позивача до суду, суд доходить висновку, що строк позовної давності не закінчився, а тому підстави для відмови у задоволенні позову з цієї підстави відсутні.
Щодо надання розстрочки виконання рішення суд зазначає таке.
Відповідач вже користувалася можливістю врегулювання заборгованості шляхом надання їй розстрочки відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод, однак належним чином свої зобов`язання не виконала.
Такі обставини свідчать про відсутність підстав вважати, що надання розстрочки виконання рішення суду забезпечить його реальне та своєчасне виконання.
Крім того, суд враховує, що відповідачем не доведено наявності виключних обставин, які б об`єктивно перешкоджали виконанню рішення суду у загальному порядку. Саме по собі посилання на рівень доходу та наявність щомісячних витрат не є достатньою підставою для застосування розстрочки.
Суд також бере до уваги, що тривалий період невиконання грошового зобов`язання та попереднє надання можливості погашення заборгованості частинами не призвели до належного виконання відповідачем своїх обов`язків.
Надання розстрочки за таких обставин суперечило б принципу обов`язковості виконання судового рішення та призвело б до подальшого порушення прав позивача на своєчасне отримання належних йому коштів.
Ураховуючи наведене у сукупності, підстав для задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суд не вбачає.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок 30, місто Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором
№ 130985149 від 02.12.2018 в розмірі 10629 (десять тисяч шістсот двадцять дев`ять) гривень 35 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок 30, місто Київ, 01032) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 10.04.2026.
Суддя           Я.М. МАКАРЕВИЧ