Справа № 212/1194/26 
2/212/2667/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу, в складі: головуючого судді – Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Попик С.Д., з розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження повідомленням сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію, -

встановив:

02 лютого 2026 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у місті Кривий Ріг. На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 ДП «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Покровському, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
29 травня 2024 року між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання №4559, за умовами якого сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника та не погашена на дату укладення договору, щомісячна сума платежу з погашення реструктуризації становить 1720,64 грн. та мала бути погашена у період з 29.05.2024 по 29.05.2025. Відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за договором реструктуризації №4559 від 29 травня 2024 року та станом на дату подання позовної заяви до суду відповідач має заборгованість у сумі 10 390,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останньої суму інфляційних втрат у розмірі 604,46 грн., 3% річних у розмірі 288,76 грн., пеню у розмірі 344,18 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00 грн.
19 лютого 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначила, що факт наявності основної заборгованості за договором реструктуризації, не заперечує оскільки виникла не внаслідок умисного ухилення від оплати, а через вкрай скрутне матеріальне становище. Додала, що заперечує проти заявлених позовних вимог у частині застосування штрафних санкцій та порядку виконання рішення, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Зазначає, що має заборгованість з боку Пенсійного фонду України щодо виплати пенсії у розмірі понад 120 000 грн, у зв`язку з чим не отримує належні їй кошти в повному обсязі. Крім того, на утриманні відповідача перебуває дитина-студент, яка навчається на контрактній основі, що зумовлює додаткове фінансове навантаження. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд врахувати її матеріальний стан, у разі задоволення позову — надати розстрочку виконання рішення суду або встановити посильний графік погашення заборгованості, звільнити від сплати штрафних санкцій, пені та інших нарахувань з огляду на поважність причин прострочення, а також вирішити питання щодо звільнення від сплати судових витрат або їх зменшення.
16 березня 2026 року представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що відповідач фактично визнає наявність заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, посилаючись лише на складне матеріальне становище, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Позивач вказує, що заборгованість підлягає стягненню також на підставі укладеного між сторонами договору реструктуризації, умови якого відповідачем порушено. Щодо штрафних санкцій позивач зазначає, що їх нарахування здійснено відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, зокрема за період до запровадження відповідних обмежень, а також з урахуванням скасування мораторію, що надає правові підстави для їх стягнення. Доводи відповідача про складне матеріальне становище та наявність заборгованості з боку інших органів, на думку позивача, не звільняють її від виконання власних зобов`язань та не впливають на обґрунтованість позовних вимог. Клопотання про розстрочку виконання рішення суду не стосується предмета спору та може бути вирішене на стадії виконання рішення. У зв`язку з викладеним позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та покласти судові витрати на відповідача.
19.03.2026 розгляд справи було відкладено 16.04.2026 року, у зв`язку з неявкою сторін.
Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що позов визнає частково, не визнає індекс інфляції та відсотки річні. Відповідач зазначила, що сплатить суму заборгованості, залишилось сплати близько трьох тисяч гривень, жодних доказів про сплату суми основної заборгованості відповідачем не було надано.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому (Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах міста.
Згідно Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03 вересня 2013 року за № 532, ДП «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення теплової енергією (опалення та гаряче водопостачання) від КПТМ «Криворіжтепломережа» у Довгинцевському, Жовтневому (Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах міста, прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України.
29 травня 2024 року між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання №4559, за умовами якого сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника станом на 01.05.2024 та не погашена на дату укладення договору у розмірі 20 647,75 грн. За вказаним договором встановлено обов`язкову щомісячну суму платежу з погашення заборгованості, що реструктуризується за період з 29.05.2024 по 29.05.2025 у розмірі 1720,64 грн. 
Згідно п.2.2 договору підприємство має право: приймати рішення про дострокове припинення договору про реструктуризацію у разі у разі дострокового погашення реструктуризованої заборгованості, подання Боржником документів з недостовірними відомостями.
Боржник зобов`язаний забезпечити своєчасне погашення рестуктуризованої заборгованості, а саме щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, здійснювати погашення рестуктуризованої заборгованості, відповідно до Розділу І цього Договору, шляхом щомісячного перерахування рівними частинами грошових коштів на банківський рахунок Підприємства (п.2.3 договору).
Згідно п.3 договору, за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Підприємства зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У разі несвоєчасного внесення плати за цим Договором, Підприємство має право нарахувати Боржнику пеню у розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожний день прострочення виконання зобов`язання.
Квартира АДРЕСА_2 перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», і на вказану квартиру відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення).
Відповідно до положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України).
Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1-2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, що між сторонами укладено договір реструктуризації заборгованості від 29 травня 2024 року, що підтверджує факт існування між сторонами договірних відносин, зокрема зобов`язання відповідача щомісячно сплачувати суму платежу за погашення заборгованості, що реструктуризується на період з 29 травня 2024 року по 29 травня 2025 року у сумі 1720,64 грн. протягом 12 місяців, при цьому відповідач порушила взяті на себе зобов`язання.
З наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та визнаний відповідачем, вбачається, що борг за договором реструктуризації заборгованості №4559 від 29 травня 2024 року становить 20 647,75 грн. та відповідачем за період з травня 2024 року по листопад 2025 року сплачено 10 257,75 грн., залишок неповернутого боргу складає 10 390,00 грн. (а.с.14), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.
Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідач ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання за договором реструктуризації заборгованості №4559 від 29.05.2024, а тому на неї покладається обов`язок зі сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 288,76 грн., інфляційні втрати у сумі 604,46 грн. та пеня у сумі 334,18 грн.
За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які містяться в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328,00 грн.
Суд, розглянувши заявлене відповідачем у відзиві клопотання про розстрочення виконання рішення, враховує наведені ним обставини щодо майнового стану та неможливості одноразового погашення заборгованості, які підтверджуються наданими доказами.
З огляду на необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, а також реального виконання судового рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення.
Представник АТ «Криворізька теплоцентраль», натомість, надав заяву з проханням вирішити заяву ОСОБА_1 за їх відсутності, заперечуючи проти розстрочення виконання рішення суду.
Таким чином розгляд заяви відповідача про розстрочення виконання рішення було проведено за відсутності учасників процесу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так згідно із ч. 3 ст. 435 ЦПК підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
На підставі п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує щодо фізичної особи її матеріальний стан.
При цьому за ч. 5 ст. 435 ЦПК розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Так судом було встановлено, що боржник є пенсіонером з 03 вересня 2024 року та на утриманні відповідача перебуває дитина-студент, яка навчається на контрактній основі, що зумовлює додаткове фінансове навантаження.
При цьому за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить з 1 січня 2026 року: для працездатних осіб – 3328 грн.
Встановлені судом обставини, враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , яка є пенсіонером, на думку суду свідчать про істотне ускладнення виконання рішення суду по справі.
У зв`язку з цим суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення, визначивши порядок та строки поетапного погашення заборгованості.
Таким чином суд дійшов висновку, що клопотання боржника слід задовольнити частково шляхом розстрочення виконання рішення суду першої інстанції від 16 квітня 2026 року строком на 1 рік з сплатою основного боргу в сумі 10 390,00 грн. частинами щомісячно рівними платежами по 866,00 грн. на місяць (10390,00 / 12 = 866), а суму судового збору в розмірі 3328 грн., інфляційних втрат у розмірі 604,46 грн., 3% річних у розмірі 288,76 грн та пені у розмірі 334,18 грн., натомість, слід сплатити боржникам в загальному порядку, оскільки суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду щодо відшкодування стягувачу судових витрат та штрафних санкцій.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» борг за договором про реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання №4559 від 29 травня 2024 року, у розмірі 10 390 гривень 00 копійок.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату суми боргу за рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 квітня 2026 року на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» борг за договором про реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання №4559 від 29 травня 2024 року у розмірі 10 390,00 гривень,- шляхом сплати боржником щомісячно рівними частинами протягом 12 місяців до 16 квітня 2027 року такої суми боргу, тобто по 866,00 гривень на місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму інфляційних втрат у розмірі 604,46 гривень, 3% річних у розмірі 288,76 гривень, пеню у розмірі 334,18 гривень, а всього 1227,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328,00 гривень.

В частині розстрочення сплати ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» боргу з оплати судового збору в сумі 3328 грн. та штрафних санкцій, – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», код ЄДРПОУ 00130850, юридична адреса: 50014, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 16 квітня 2026 року.

Суддя:        Р.  В.  Дехта