ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 р. 	Справа № 440/12119/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2026, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/12119/25
за позовом  ОСОБА_1 
до  Полтавської митниці    
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2025 №UА806070/2025/000006/2 прийняте Полтавською митницею;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000064 від 29.08.2025, прийняту Полтавською митницею.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 по справі № 440/12119/25 скасовано.
Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2025 №UА806070/2025/000006/2 прийняте Полтавською митницею.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806070/2025/000064 від 29.08.2025, прийняту Полтавською митницею.
До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови щодо витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 22500,00 грн та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 8625, 00 грн.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву позивача про відшкодування на його користь витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2023 р. у справі № 755/2587/17 та Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022 р.
Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги надано копії: ордеру на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025, розрахунок суми гонорару за Договором про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025, акт виконаних робіт від 05.02.2026 за Договором про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025, розрахунок суми гонорару за Договором про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025 на стадії апеляційного провадження, акт виконаних робіт від 13.03.2026 за Договором про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025 в суді апеляційної інстанції.
Згідно наданих документів встановлено, що між Тристаном Антоном Сергійовичем та Самойленко Михайлом Олександровичем (Адвокат) , укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 8 а/с від 30.08.2025 (далі - Договір). 
Згідно акту виконаних робіт від 05 лютого 2026 року Адвокат надав наступні послуги в суді першої інстанції: 
1) вивчення матеріалів, наданих Замовником, зокрема : рішення про коригування митної вартості товарів №UА806070/2025/000006/2 від 29.08.2025 року, а також документів, які були додані до митної декларації, перелік яких наведений у картці відмови № UA806070/2024/000064 від 29.08.2025 року, на підтвердження заявленої митної вартості товару. Проведено аналіз наданих матеріалів та надано роз`яснення щодо порядку оскарження рішення про коригування митної вартості. Надано консультації з приводу вивчених документів, в т.ч. які необхідно отримати шляхом направлення запиту (запитів), а також порядку подання позову про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та додатків до нього, порядок сплати та розмір судового збору, а також інформації щодо розгляду позовної заяви в судів спрощеному позовному провадженні з викликом або без виклику осіб. Аналіз судової практики з приводу спірних питань за аналогічними справами в 2024-2025 роках. - 30.08.2025 р.
2)Складання позовної заяви (адміністративного позову) про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA806070/2025/000006/2 від 29.08.2025 року, картки відмови UA806070/2025/000064 від 29.08.2025 року та виготовлення додатків до нього (2 екземпляри) і подання позову через підсистему «Електронний суд» - 02.09.2025 р.;
3)Вивчення та аналіз відзиву на адміністративний позов від 22.09.2025 року за вих. 7.23-10 /1/8.19/241, додатків до нього та складання відповіді на відзив по справі №440/12119/25 в порядку ст. 163 КАС та направлення до суду та Відповідачу – 24.09.2025;
4)Складання додаткових письмових пояснень на виконання ухвали Полтавського окружного адмін. суду від 12.11.2025 з наданням детального розрахунку митної вартості товару, долученням додаткових документів, витребуваних судом та наданням обґрунтованої аргументації щодо правової позиції Позивача у цій справі. —• 18.11.2025 р.;
5)Складання додаткових письмових пояснень на виконання ухвали Полтавського окружного адмін. суду від 24.11.2025 з наданням відповідей на запитувану інформацію, посилання на судову практику в аналогічних справах та надання роз`яснень щодо відсутності підстав для надання доказів передання грошових коштів Позивачем до Німеччини, оскільки дане питання не є предметом спору - 25.11.2025 р.
Згідно до розрахунку суми гонорару адвоката за Договором про надання професійної правничої допомоги №8 а/с від 30.08.2025 року за виконані послуги, перелічені в пункті 1 вказаного акту, було розраховано суму гонорару у вигляді 13 500 (дев`ять тисяч) гривень 00 коп.
Згідно акту виконаних робіт від 13 березня 2026 року Адвокат надав наступні послуги в суді апеляційної інстанції:
1)вивчення та аналіз рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 року по справі №440/12119/25 та складання апеляційної скарги й направлення її до суду та Відповідачу -11.02.2026 р.;
2) вивчення та аналіз відзиву на апеляційну скаргу відповідача від 19.02.2026 року та складання й направлення відповіді на відзив на апеляційну скаргу – 23.02.2026 р.
Згідно до розрахунку суми гонорару адвоката за Договором про надання професійної правничої допомоги №8 а/с від 30.08.2025 року за виконані послуги в суді Апеляційної інстанції, перелічені в пункті 1 вказаного акту, було розраховано суму гонорару у вигляді 9 000 гривень 00 коп.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач надав до суду докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у розмірі 22500,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці в загальному розмірі 8000, 00 грн.
Стосовно витрат по сплаті судового збору , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 3450 грн. 00 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 5175 грн. 00 коп, а всього 8625 грн. 00 коп. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці (код ЄДРПОУ 43997576) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 8625 (вісім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп. та судові витрати на правничу допомогу, які понесено під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції, у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Спаскін О.А.	
Судді	   	Жигилій С.П.    Присяжнюк О.В.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений 26.03.2026.