СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 684/351/25 
Провадження № 2/684/5/2026
РІШЕННЯ
іменем України 
23 квітня 2026 року с-ще Стара Синява
Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:
судді Гринчук С.М.
за участі секретаря судового засідання Олійник Л.М.,
учасники справи:
позивач - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал»,
представник позивача -адвокат Усенко М.І., Паньків І.П.,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - адвокат Гуревич М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Стара Синява за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
У червні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Кредит - Капітал»через представника - адвоката Усенко М.І. звернувся до суду із вказаним вище позовом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 14 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №3823457, згідно з умовами якого відповідач отримав 15 000 гривень на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені Договором.
Згідно з пунктом 7.1. Кредитного договору цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у пункті 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору.
Відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору - цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнотелекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Також у п. 6.4, 6.5 кредитного договору зазначається, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
11 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №72 - МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №3823457 від 14 лютого 2021 року. 
Таким чином до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить - 59 717 гривень 76 копійок.
З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень.
15 жовтня 2025 року відповідач через представника - адвоката Гуревича М.Г. подав відзив на позов, за змістом якого позовні вимоги не визнав. При цьому вказав, що позивач не довів факт здійснення відповідачем 14 березня 2021 року та 30 березня 2021 року платежів з призначенням: сплата процентів по кредиту, сплата комісії за пролонгацію та сплата тіла кредиту, хоча позивач обгрунтовує здійснення пролонгації строку кредитування наявністю таких платежів. Відповідач заперечив здійснення таких платежів, а відтак і пролонгації строку кредитування. Заперечив також належність відповідачу номеру телефону НОМЕР_1 , на підтвердження чого надав лист ПрАТ «Київстар» від 19 вересня 2025 року, у зв`язку з чим вважає, що відповідач не підписував вказаний договір одноразовим ідентифікатором, а отже він є неукладеним. Вказав також, що за умови доведення позивачем факту укладання з відповідачем кредитного договору та перерахування йому грошових коштів, припис частини першої статті 1048 ЦК України про виплати процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах строку кредитування, тобто до 18 липня 2021 року. Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката вказав, що їх розмір не відповідає критеріям співмірності, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а відтак такі не можуть бути задоволені в заявленому розмірі.
20 січня 2026 року представник відповідача подав до суду додаткові пояснення у зв`язку з виконанням позивачем ухвали про витребування доказів. За змістом пояснень, представник вважає надані позивачем меморіальні ордери неналежними та недостатніми доказами у зв`язку з їх неналежним оформлення, зокрема через відсутність електронного чи власноручного підписів. Звернув увагу на те, що у меморіальних ордерах вказано про оплату з рахунка платника у Приватбанку (розділ «Банк платника»). Однак, відповідач у березні 2021 року взагалі не здійснював жодних платіжних операцій, на підтвердження чого додав виписку з банківського рахунку відповідача у АТ КБ «Приватбанк» за березень 2021 року. Вказане в сукупності, на переконання представника відповідача, дає підстави стверджувати про те, що відповідач фактично не здійснював оплати 14 березня 2021року та 30 березня 2021року, на підставі яких можливо було здійснювати пролонгацію договору, та бажання на таку пролонгацію відповідач не виявляв. Окрім того, звернув увагу суду на те, що позивач заявив до стягнення проценти, розраховані за денною ставкою, що перевищує законодавчо встановлений ліміт -1%.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений. 
Представник відповідача - адвокат Гуревич М.Г. заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. 
Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.82, т.1).
Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Гуревича М.Г., подане 10 вересня 2025 року, про витребування інформації (арк.спр.119, т.1).
17 грудня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з повторним витребуванням доказів (арк.спр.164, т.1).
Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.
З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке.
Суд установив, що 14 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №3823457, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші обов`язки у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1 Договору) (арк.спр.27-34, т.1).
Сума кредиту (загальний розмір) становить 15 000 гривень. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 14 лютого 2021 року (дата надання кредиту). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16 березня 2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору).
Комісія за надання кредиту - 1500 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Договору).
Проценти за користування кредитом - 5625 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована (п. 1.5.2. - 1.7 Договору). 
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п. 2.1 Договору).
Кредитодавець має право відступати, передавати та будь - яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь - який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника (пункт 3.2.6 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк.спр.36-37, т.1).
Графіком платежів за договором доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, комісію за надання кредиту, суму процентів за користування кредитом (арк.спр.35, т.1).
Згідно з Довідкою про ідентифікацію встановлено, що ТОВ «Мілоан» в особі генерального директора ОСОБА_2 повідомило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора «L32286» при підписанні Договору про споживчий кредит №5070478 від 24 червня 2021 року та надало відомості про одноразовий ідентифікатор (арк.спр.38, т.1).
Згідно з Анкетою-заявою на кредит №3823457 від 14 лютого 2021 року ОСОБА_1 ознайомився з всіма складовими частинами Договору, заповнив та оформив заявку на отримання кредиту, яку згодом було погоджено ТОВ «Мілоан» (арк.спр.25-26, т.1).
ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 15 000 гривеньОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 , про що свідчить платіжне доручення №39606550 від 14 лютого 2021 року (арк.спр.39, т.1).
Згідно з наданими позивачем відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 за кредитним договором №39606550 від 14 лютого 2021 року надано кредитні кошти в сумі 15 000 гривень та нараховувались відсотки згідно з п.п. 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору. Також вбачається часткова сплата відсотків за кредитом в сумі 2767 гривень, заборгованості за тілом кредиту - 1905 гривень, а також сплата 14 та 30 березня 2021 року комісій за пролонгацію в сумі 1905 гривень (арк.спр.40-42, т.1).
11 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №72 - МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №3823457 від 14 лютого 2021 року (арк.спр.43-51, т.1), про що також був складений Акт приймання - передачі Реєстру Боржників від 11 червня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги №72 - МЛ від 11 червня 2021 року (арк.спр.53, т.1).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №72-МЛ від 11 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 59 717 гривень 76 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 13095 гривень, заборгованість за відсотками - 45 122 гривні 76 копійок, заборгованість за комісією - 1500 гривень (арк.спр.52, т.1).
Окрім того, на адресу ОСОБА_1 10 липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» надсилало досудову вимогу (арк.спр.55, т.1).
Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості.
Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Мілоан», «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи положення частини першої статті 5Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до частин першої та другої статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №3823457 від 14 лютого 2021 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 15 000 гривень, зі сплатою комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що виникла внаслідок неналежного виконання ним зобов`язань за кредитним договором в сумі 59 717 гривень 76 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 13 095 гривень, заборгованість за відсотками - 45 122 гривні 76 копійок, заборгованість за комісією - 1500 гривень.
Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи.
ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, заперечивши проти позову, не спростував будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором та неналежне виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості.
Таким чином, свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець ТОВ «Мілоан» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 15 000 гривень.
На виконання умов кредитного договору відповідач сплатив на погашення тіла кредиту 1905 гривень, а тому заборгованість по тілу кредиту становить 13 095 гривень, які підлягають стягненню на користь позивача.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Визначеною договором датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16 березня 2021 року. 
Пункт 2.3 договору передбачає умови його пролонгації. Так, за змістом пункту 2.3.1. договору продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах (п. 2.3.1.1.) позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2.): позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 
За матеріалами справи строк кредитування був пролонгований на пільгових умовах строком на 18 днів та відповідно до умов договору (пунктів 1.5.2., 2.3.1.1 Договору) здійснювалося нарахування процентів за пільговою ставкою. При цьому, відповідач 14 березня 2021 року здійснив часткове погашення заборгованості по тілу кредиту та оплату комісії за пролонгацію. В подальшому, 30 березня 2021 року відповідач здійснив часткове погашення заборгованості по тілу кредиту та оплату комісії за пролонгацію, внаслідок чого строк кредитування був пролонгований, нарахування процентів у період 31 березня до 03 квітня 2021 року (4 дні) здійснювалося за пільговою ставкою, а у період з 05 квітня до 02 червня 2021 року (60 днів) - відповідно пунктів 1.6., 2.3.1.2 договору на стандартних (базових) умовах.
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що правові підстави для стягнення заборгованості по процентах з 30 травня до 02 червня 2021 року відсутні, оскільки вказаний період виходить за межі максимально допустимого 60 - денного строку пролонгації договору.
Таким чином, з урахуванням сплачених коштів на погашення процентів по кредиту за період з 14 лютого 2021 року до 29 травня 2021 року, розмір заборгованості по процентах становить 42 503 гривні 76 копійок (45 122, 76 - 2619 (відсотки, нараховані за період з 30.05.2021 до 02.06.2021)).
Загальна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача становить 57 098 гривень 76 копійок, з яких: 13 095 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 42 503 гривні 76 копійок - заборгованість по процентах, 1500 гривень - заборгованість по комісії.
Доводи відповідача про неукладення кредитного договору, так як номер телефона, на який було надіслано одноразовий ідентифікатор, не належить відповідачу, суд відхиляє, оскільки факт його укладення підтверджено матеріалами справи, факт оримання кредитних коштів підтверджено також наданою на виконання ухвали суду випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (арк.спр.126, т.1).
Твердження представника відповідача про можливість сплати відсотків лише у межах строку кредитування лише до 18 липня 2021 року та заперечення пролонгації договору суд відхиляє, зважаючи на надані позивачем на виконання ухвали суду меморіальні ордери від 14 та 30 березня 2021 року, графіки розрахунків, які підтверджують пролонгацію кредитного договору, укладеного між відповідачем та ТОВ «Мілоан». Невідповідності форми наданих ордерів вимогам чиннго законодавства суд не встановив.
Заперечуючи пролонгацію договору, представник відповідача також звернув увагу на те, що у меморіальних ордерах вказано про оплату з рахунка платника у АТ КБ «ПриватБанк», покликаючись при цьому на виписку з банківського рахунку відповідача у АТ КБ «ПриватБанк» за березень 2021 року (арк.спр.195, т.1). Такі аргументи представника відповідача суд відхиляє, оскільки за змістом вказної виписки та інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 23 березня 2026 року (арк.спр.75, т.2) вказаний рахунок ОСОБА_1 відкрито 03 жовтня 2025 року, що не може підтверджувати чи заперечувати платежі, здійснені у березні 2021 року.
Твердження представника відповідача про те, що позивач заявив до стягнення проценти, розраховані за денною ставкою, що перевищує законодавчо встановлений ліміт 1% також відхиляються судом, оскільки поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентна ставка в день, які встановлені в кредитному договорі, не є тотожними. 
Розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього - 10 422 гривні 40 копійок. 
Щодо судового збору.
Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок.
Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 57 098 гривень 76 копійок кредитної заборгованості, що становить 96% від суми пред`явленого позову (57098,76 х 100% / 59712,76), позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2325 гривень 50 копійок (2422,40х96:100).
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Позивачем ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» в особі Ломідзе Д.В. 01 липня 2025 року укладеного Договір №0107 про надання правової (правничої) допомоги з Адвокатським об`єднанням «Апологет» (арк.спр.60).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Акт №858 від 06 липня 2025 року (арк.спр.61), детальний опис наданих послуг до Акту №858 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, відповідно до яких Актвокатське об`єднання «Апологет» надало клієнтові ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» такі послуги пов`язані з пердставництвом інтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: 
- усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ознайомлення з матеріалами кредитної справи;
- погодження правової позиції клієнта у справі;
- складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта;
- подання заяви до суду від імені клієнта, на що витрачено 6 годин 30 хвилин. Вартість послуг 8000 гривень.
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про таке.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення документів, підготовка позовної заяви. Суд також враховує категорію та складність справи, суть спору й характер спірних правовідносин, загальну тривалість процесу, кількість учасників справи, кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також обсяг документів, що підлягав вивченню у справі. Мають значення у даному випадку і критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований.
Враховуючи правововий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другоїстатті 137 ЦПК України), зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат.
Враховуючи часткове задоволення позову, а також вимоги пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, суд вважає, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката підлягає до відшкодування відповідачем пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 57 098 гривень 76 копійок кредитної заборгованості, що становить 96% від суми пред`явленого позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 7680 гривень (8000х96:100).
Представник відповідача в поданому відзиві та письмових поясненнях заявив про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, проте всупереч частині дев`ятій статті 141 ЦПК України не виконав обов`язок доведення неспівмірності, який указаною нормою покладається на сторону, що заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відтак, неспівмірність таких витрат суд вважає недоведеною.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 279, 280-289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №3823457 від 14 лютого 2021 року у розмірі 57 098 (п`ятдесят сім тисяч дев`яносто вісім) гривень 76 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 13095 (тринадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень, заборгованість за відсотками - 42 503 (сорок дві тисячі п`ятсот три) гривні 76 копійок, заборгованість за комісією - 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» 2325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) гривень 50 копійок сплаченого позивачем судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль - Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ - 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.

Суддя С.М. Гринчук