Справа № 610/150/26
Провадження № 2-а/610/51/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого – судді Феленка Ю.А.,
за участю: секретаря судового засідання Афоніної Д.О., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Федюка Д.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, – 

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

12.01.2026 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Харківській області Шутки С.Є., у якій позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 6451662 від 02.01.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 02.01.2026 приблизно о 23:30 год в м. Харків в районі Кузинського мосту він був зупинений поліцейським, який стверджував, що позивач порушив дії знаку 4.2. ПДР. Наданим для перегляду на запит позивача відеозаписом не зафіксовано факт вчинення ним правопорушення, яке ставиться йому у вину, а також пристрій, яким саме цей відеозапис було здійснено, не внесено до переліку додатків, зазначених у п. 7 оскаржуваної постанови. З наведених підстав позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та звернувся до суду з даним позовом до суду про її скасування і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3-4).

12.03.2026 представник відповідача через електронний кабінет у системі "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву, у якому просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . На обґрунтування відзиву вказав, що 02.01.2026 о 23:27 год за адресою: місто Харків, вул. Озерянська, поблизу будинку № 94, було виявлено транспортний засіб TGM 12.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 "Рух праворуч", здійснивши поворот ліворуч в зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4. "г" ПДР України. Позивачу було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та розпочато підготовку до розгляду справи у відповідності до статті 278 КУпАП. ОСОБА_1 було ознайомлено з правами, передбаченими статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП, що підтверджується його власноручним підписом в графі № 8 оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, якими зафіксовано рух транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 4.2. "Рух праворуч". Його було ознайомлено з відеозаписом з автомобільного відеореєстратора 70mai, яким зафіксовано момент повороту ліворуч керованого позивачем транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 4.2. Позивач висловив не згоду з тим, що на даному відеозаписі зафіксовано порушення ПДР України. Дана незгода була оцінена як усні пояснення позивача та оцінена під час оцінки доказів. За результатами розгляду справи було прийнято рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова винесена без порушень матеріального чи процесуального права та оскарженню з підстав, наведених в позові, не підлягає. Стосовно заперечень позивача щодо використання неналежного пристрою для перегляду наданого йому для ознайомлення відеозапису представник відповідача зазначив, що відеозапис порушення ПДР позивачем було зафіксовано автомобільним відеореєстратором 70mai, який має в своїй конструкції WiFi адаптер, що надає змогу записані на реєстратор відеозаписи транслювати на інших пристроях, наприклад на мобільному телефоні. Отже, ознайомлення позивача з відеозаписом шляхом транслювання його на мобільний телефон є, фактично, вимушеним заходом, адже відеореєстратор 70mai в своїй конструкції не має екрану для трансляції відеозаписів. У разі, якщо позивач бажав переглянути відеозапис з автомобільного відеореєстратора на іншому пристрої (телевізорі, планшеті тощо), то він не був позбавлений можливості заявити клопотання щодо відкладення розгляду справи на іншу дату та час з метою ознайомлення з відеозаписом на іншому пристрою. Таким чином, на думку представника відповідача, своїми діями поліцейський не порушив вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018. Разом з цим, представник відповідача стверджує, що на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора чітко зафіксовано транспортний засіб під керуванням позивача та ділянку місцевості перед перехрестям, де встановлено дорожній знак 4.2. "Рух праворуч". Вказана ділянка місцевості в повній мірі збігається з наданими відповідачем фотознімками, що в сукупності підтверджує порушення позивачем дії вищевказаного дорожнього знаку (а.с. 44-52).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

02.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Харківській області Шутки С.Є. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України (а.с. 15).
Ухвалою суду від 25.02.2026 клопотання позивача про заміну відповідача було задоволено, замінено первісного відповідача – поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Харківській області Шутку С.Є. належним відповідачем – Департаментом патрульної поліції (а.с. 23-24). 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
02.01.2026 в м. Харків, вул. Кузинська, буд. 15, поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Харківській області Шуткою С.Є. розглянуто справу та винесено постанову серії ЕНА № 6451662, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн (а.с. 5).
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.01.2026 о 23:27 год в м. Харків, вул. Озерянська, буд. 94, керував транспортним засобом марки TGM 12.250, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог дорожнього знаку 4.2. здійснив поворот ліворуч в зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4 "г" ПДР. Копію постанови ОСОБА_1 отримав під підпис.
З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, здійсненого поліцейськими під час складання оскаржуваної постанови за допомогою портативних відеореєстраторів № 475070, № 471191 та відеореєстратора Xiaomi 70mаі, що міститься в матеріалах справи на CD-диску, встановлено, що поліцейськими було зупинено автомобіль позивача, який рухався у зустрічному напрямку. При цьому з наданого відповідачем відеозапису не убачається, звідки саме рухався автомобіль позивача, чи був на його шляху руху знак 4.2. ПДР. Розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якої було складено оскаржувану постанову, наданим відповідачем відеозаписом, не зафіксовано (а.с. 34).

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Мотиви суду.

Як було зазначено вище, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.4 "г" Правил дорожнього руху (далі – ПДР). 
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.
Відповідно до п. 1.1 ПДР ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 ПДР).
Пунктом 8.4 "г" ПДР визначено, що наказові дорожні знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Знак 4.2 "Рух праворуч" відноситься до наказових знаків та вказує обов`язковий напрямок руху (праворуч).
Позивач стверджує, що порушень ПДР не допускав, а оскаржувана постанова винесена поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства.
Натомість відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вини позивача та правомірність оскаржуваної постанови. 
Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з відеореєстратора 70mai зафіксовано рух автомобіля поліцейських, яким було зупинено автомобіль позивача, який рухався у зустрічному напрямку. При цьому з наданого відповідачем відеозапису не убачається, звідки саме та по якій вулиці рухався автомобіль позивача, чи був на його шляху руху знак 4.2. ПДР, який дозволяє здійснення повороту тільки праворуч, не відомо розташування такого знаку тощо. Крім того, вказаним відеозаписом, не зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якої було складено оскаржувану постанову. Таким чином, суд позбавлений можливості переконатися у дотриманні поліцейськими порядку розгляду справи та забезпеченні прав позивача під час її розгляду.
Надані первісним відповідачем фотознімки, де зафіксовано дорожні знаки, судом, виходячи з принципу належності та допустимості доказів, не приймаються, оскільки з них неможливо встановити місце та час їх здійснення.
Також суду не надано доказів розміщення дорожнього знаку 4.2 в місці, де відповідач здійснив поворот ліворуч, що ставиться йому у вину.
Інших доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР, відповідачем не надано.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд дійшов висновку, що суду не надано належних і допустимих доказів та не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6451662 від 02.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, у встановленому ч. 1 ст. 139 КАС України порядку відшкодуванню підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 139, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Постанову поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Шутки С.Є. серії ЕНА № 6451662 від 02.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя	Ю.А. Феленко