Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 391/698/25 
Провадження № 1-кп/391/35/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2026 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , 
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
його представника - адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 , 
її представника - адвоката ОСОБА_9 , 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Компаніївського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, маючого інвалідність 3 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.07.2025 перед початком експлуатації та керуванням з технічної точки зору справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем «MAN TGS 18.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в складі із напівпричепом «KOGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) (п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу...) не забезпечив належну перевірку транспортного засобу. Так, ОСОБА_4 розпочав керування вищевказаним сідловим тягачем «MAN TGS 18.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в складі із напівпричепом «KOGEL SN 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в працездатному, але технічно-невідповідному стані, що полягало у відсутності в напівпричепі «KOGEL SN 24» правого гальмівного енергоакумулятору третьої вісі з гальмовим механізмом (супортом) в місці конструкційного встановлення, що суперечить вимогам п.п. 31.4, 31.4.1 (а) ПДР (п. 31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п. 31.4.1(a) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника) та забороняє експлуатацію транспортного засобу. Дані несправності об`єктивно могли бути виявлені водієм за результатами зовнішнього візуального огляду, проведеного перед початком експлуатації транспортного засобу.
Так рухаючись по автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка- Кропивницький-Миколаїв зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Бобринець, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Рухаючись в зазначеному напрямку за межами населеного пункту на території Компаніївської селищної громади Кропивницького району Кіровоградської області, близько 13 год. 55 хв., водій ОСОБА_4 , нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості свого руху та без нагальної на те потреби, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.2, 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, ... і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати ... безпечного інтервалу; п. 13.3 Під час ... зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) допустив виїзд керованого ним автопоїзду на смугу зустрічного руху.
У цей час, у зустрічному напрямку зі сторони м. Бобринець в напрямку м. Кропивницький, в межах своєї смуги, рухався легковий автомобіль «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому вищезазначеними діями була створена аварійна ситуація, та як наслідок, на відстані 0 м до краю дороги та 96 км + 150 м автомобільної дороги Н-14 відбулося зіткнення транспортних засобів.
Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо- транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої:
- водій автомобіля «Renault Megan» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) тупої травми голови; б) закритої тупої травми грудної клітки та хребта; в) закритої тупої травми живота та заочеревинного простору; г) ушкоджень кінцівок.
Весь комплекс тілесних ушкоджень та ознаки струсу внутрішніх органів, що були виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді від травматичного контакту з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини внутрішньої компановки салону автомобіля та мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, живота та заочеревинного простору із ушкодженням кінцівок, що характеризуються: багатоуламковим переломом основи та склепіння черепа, крововиливами під тверду та павутинну мозкові оболонки, переломом верхньої та нижньої щелепи; з множинними переломами ребер та ушкодженням плеври, з повним відривом головних бронхів, переломом хребта на рівні 4 грудного хребця та порушенням цілісності спинного мозку з крововиливом в грудну порожнину; з розривом селезінки, печінки, крововиливами в навколишні тканини підшлункової залози, наднирників та нирок з крововиливом в черевну порожнину; з переломами лівої плечової кістки, лівої променевої кістки, правої стегнової кістки, правої великогомілкової та малогомілкової кісток, що ускладнились геморагічним та травматичним шоком про що свідчать данні судово-медичної експертизи трупа та підтверджуються даними судово-медичної гістологічної експертизи. Дані ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 
- пасажир «Renault Megan» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) тупої травми голови; б) закритої тупої травми грудної клітки та хребта; в) закритої тупої травми живота та заочеревинного простору: садна; г) ушкоджень кінцівок.
Весь комплекс тілесних ушкоджень та ознаки струсу внутрішніх органів, що були виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді від травматичного контакту з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини внутрішньої компановки салону автомобіля та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, живота та заочеревинного простору із ушкодженням кінцівок, що характеризуються: багатоуламковим переломом кісток склепіння, основи та лицьової частини черепу, крововиливами під тверду та павутинну мозкові оболонки, переломом верхньої щелепи; з множинними переломами ребер та ушкодженням плеври, переломом хребта на рівні 5 грудного хребця та порушенням цілісності спинного мозку з крововиливом в грудну порожнину; крововиливами навколо грудного відділу аорти, трахеї, стравоходу та у коренів легень; розчавленням селезінки, печінки, крововиливами в ділянці печінково- шлункової зв`язки, наднирників та нирок з крововиливом в черевну порожнину; крайовий латеральний перелом лівого надколінника, що ускладнились геморагічним та травматичним шоком про що свідчать данні судово-медичної експертизи трупа та підтверджуються даними судово-медичної гістологічної експертизи. Дані ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України визнав, суду пояснив, що дійсно скоїв правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, які не заперечує та не оспорює.
Також суду зазначив, що через поранення під час виконання бойового завдання та отриманням через це інвалідності 3 групи, його було звільнено з ЗСУ. Щоб матеріально забезпечувати себе та родину, він влаштувався на роботу до ФОП « ОСОБА_12 » водієм. 
Того дня, коли сталося ДТП, він на зазначеному в обвинувальному акті ТЗ рухався до м. Чорноморськ з боку м. Кропивницького. Спереду нього рухалась фура. На ділянці дороги з закругленням праворуч, його обігнав легковий автомобіль, який став рухатись між ним та іншою фурою. Легковий автомобіль, який рухався попереду, став пригальмовувати, й він також став скидати швидкість. Потім авто, яке було попереду, різко загальмувало, не впоравшись з керуванням, він повернув вліво, та опинився на зустрічній полосі. При цьому автомобілів на зустрічній полосі йому видно не було. Сталося ДТП з « ОСОБА_13 », який рухався по своїй смузі. 
В скоєному розкаюється. Висловлює співчуття близьким загиблих, розуміє, що це є тяжкою втратою. 
Потерпілому ОСОБА_6 він в повному обсязі (навіть більше) відшкодував моральну шкоду в розмірі 160,000 грн. Потерпілій ОСОБА_8 відшкодував 50 000 грн.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого він раніше не знав. Загиблі - це його мати та вітчим. Свідком ДТП він не був. Про ДТП та наслідки дізнався пізніше. 
Загибель близьких він переніс дуже погано - в нього погіршився стан здоров`я, морально йому дуже важко. 
Обвинуваченим йому відшкодовано моральну шкоду в повному обсязі в сумі 110 000 грн. (навіть більш заявленої суми), його вибачення приймає, вважає можливим призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. 
Інші позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що раніше обвинуваченого вона не знала. Загибла - це її рідна сестра, яка в той день з чоловіком повертались до дому в м. Полтава з м. Одеса з відпочинку. Свідком ДТП вона не була, про ДТП їй стало відомо зі слів племінника ОСОБА_14 . 
Смерть сестри вона сприйняла дуже важко, оскільки з нею вони були дуже близькими. Обвинуваченим відшкодовано їй 50 000 грн., його вибачення вона приймає. Вважає можливим призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. 
Позовні вимоги до ФОП ОСОБА_12 підтримує, просить їх задовольнити.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що всі учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності їх позицій немає. Сторонам судового провадження, потерпілим, їх представникам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, допитав потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі досудову доповідь, дослідив матеріали цивільних позовів.
Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб повністю доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є необережним тяжким злочином, його наслідки (загибель двох потерпілих), особу обвинуваченого, який є одруженим, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є учасником бойових дій, приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях в період 2022 р., під час проходження військової служби отримав тяжку травму, 24.05.2024 р. за станом здоров`я був звільнений з військової служби у відставку; має 3 групу інвалідності Армії, є ветераном війни, через отримання бойової травми продовжує лікування й на даний час, має діагноз післятравматичну невропатію правого мало-гомілкового нерву з помірним порушенням функцій ходи, каузалгія нижньої кінцівки; крім наслідків бойової травми, ОСОБА_4 страждає на гіпертонічну хворобу 2 ст., дифузний кардіосклероз; за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Суд також приймає до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, а саме: потерпілому ОСОБА_6 - 160 150 грн., потерпілій ОСОБА_8 - 50 050 грн., які в судовому засіданні пояснили, що будь-яких претензій до обвинуваченого не мають. 
Суд враховує думку потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які в судовому засіданні просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком, прийняли вибачення обвинуваченого; думку потерпілої ОСОБА_15 , законного представника потерпілої ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які надали суду заяви, в яких зазначили, що частина моральної шкоди, завдана внаслідок ДТП, відшкодована МТСБУ в позасудовому порядку. Іншу частину моральної шкоди планують стягнути з работодавця водія. При призначення покарання ОСОБА_4 , просять суд суворо обвинуваченого не карати, призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. 
Дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання, навчання, роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України (Т.2, а.с.28-29). 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає повне визнання своєї винуватості, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі (вчиненні необережного, але тяжкого злочину, що полягає у порушенні обвинуваченим декількох пунктів ПДР України, внаслідок якого настала загибель двох потерпілих, що є невідворотним наслідком), особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі на певний строк, яке необхідно відбувати реально. 

Підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає, тому суд не погоджується з висновком органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України. 
З огляду на обставини даного кримінального правопорушення, а саме порушенні обвинуваченим декількох пунктів ПДР України, що призвело до непоправних наслідків - загибелі двох осіб, думка потерпілих також в даному випадку не має вирішального значення при визначенні виду та міри покарання. 
Разом з тим, враховуючи наявність по справі кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, ветераном війни, під час проходження військової служби отримав тяжку травму, через що за станом здоров`я був звільнений з військової служби у відставку; через отримання бойової травми продовжує лікування й на даний час, приймаючи до уваги позитивні характеристики обвинуваченого, а також думки потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають, не наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого, й потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_18 прийняли вибачення ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 286 КК України в вигляді позбавлення волі на певний строк з призначенням йому додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами.  
Суд вважає, що таке покарання не є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Потерпілим ОСОБА_19 заявлено цивільний позов до ФОП ОСОБА_20 , Моторно транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ФОП ОСОБА_20 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
При вирішенні заявлених цивільних позовів, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) сформульовано висновок, що результат аналізу норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до ст. 23 ЦК України:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає, в тому числі:
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При вирішенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди, суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема відповідно до п.9 «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При 
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та 
справедливості».
Потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути: з МТСБ України на його користь в рахунок відшкодування витрат, понесених на поховання матері та вітчима в сумі 47943,10 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з загибеллю матері - 66 666,66 грн.; з ФОП ОСОБА_20 моральну шкоду в сумі 1500 000 грн. та понесених судових витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги в сумі 20 000 грн.
Потерпіла ОСОБА_8 просила стягнути з ФОП ОСОБА_12 на її користь 250 000 грн. як відшкодування моральної шкоди.
Відповідач ФОП ОСОБА_12 в відзиві на позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 зазначив, що дійсно на день настання ДТП ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з ним, ФОП ОСОБА_20 . Він усвідомлює, що зазначена подія - є трагічною для позивачів, оскільки смерть близьких людей - це є непоправимою втратою, відбиток якої буде на все життя. Разом з тим вважає, що заявлена сума моральної шкоди є значно завищеною, не відповідає принципам справедливості, розумності, достатності та співмірності. Позивач ніяким чином не обгрунтовує заявлений розмір моральної шкоди та посилається лише на загальні абстрактні фрази та норми права. У зв`язку з чим вважає, що співмірним розміром відшкодування моральної шкоди буде сума 100 000 грн. для кожного потерпілого. Також звертав увагу, що потерпілий ОСОБА_14 просив стягнути з нього 20 000 грн. витрат на правничу допомогу, хоча по справі є ще два відповідачі, тому стягнення повинно бути відбуватись пропорційно до складу учасників справи (Т.1, а.с.171-173). 
Як встановлено судом, смерть потерпілої ОСОБА_11 настала внаслідок ДТП, винуватим в якому є обвинувачений  ОСОБА_4 . Потерпіла  ОСОБА_11 - є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 та сестрою потерпілої ОСОБА_8 .  
У зв`язку з чим суд вважає, що потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнали потерпілі у зв`язку із смертю близької людини. На думку суду, смерть близької особи, безумовно спричиняє душевних страждань, оскільки потерпілі позбавлені можливості спілкування з близькою людиною, що тягне порушення нормальних життєвих зв`язків, докладання додаткових зусиль для організації життя. Смерть рідної людини - є не відновлюваною втратою, та беззаперечно тягне за собою вимушені негативні зміни у житті. 
Оскільки під час скоєння ДТП водій  ОСОБА_4 виконував свої трудові обов`язки в ФОП ОСОБА_20 , тому суд на підставі ч.1 ст. 1172 ЦК України вважає за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_20 моральну шкоду на користь потерпілого  ОСОБА_6 в сумі 500 000 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_8 250 000 грн. 
Саме такі суми суд вважає співмірними заподіяній моральній шкоді потерпілим, ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачів, які втратили близьку людину (матір та сестру), що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання. Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд керується принципом розумності, виваженості та справедливості, враховує визнання цивільним відповідачем суми моральної шкоди на суму 100 000 грн. кожному з потерпілих.
Щодо позовних вимог про стягнення з МТСБ України на користь потерпілого ОСОБА_6 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає наступне. 
Представник МТСБУ позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 не визнав, зазначивши, що на момент настання ДТП ТЗ «МАН» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , не був забезпечений договором обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №3720- IX).
Для отримання страхової виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання, подає страховику, а у випадках, передбачених ст. 43 Закону - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату, а також пакет документів, визначений ст. 32 Закону №3720- IX, в тому числі копію вироку суду чи іншого рішення, що набрало законної сили, що підтверджує завершення кримінального провадження, якщо дослідження обставин дтп здійснювалося у кримінальному провадженні та страховик МТСБУ у межах строку, передбаченого ч.4 цієї статті вимагає надання такого документу. Відповідно до ч.6 ст. 32 Закону №3720- IX, перебіг строків, передбачених ч.5 цієї статті, зупиняється з моменту отримання страховиком (МТСБУ) інформації про те, що дтп розглядається, в тому числі в кримінальному провадженні, у разі якщо страховик (МТСБУ) вимагав надання документів, передбачених п.12 і 13 ч.3 ст. цієї статті, до дня, коли страховику (МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 
Отже, у зв`язку з відсутністю вироку у МТСБУ зупинено строк для прийняття рішення та повідомляє про очікування вироку для здійснення регламентної виплати. У зв`язку з чим у МТСБУ відсутні правові підстави для здійснення регламентної виплати за позовною заявою, оскільки право позивача на отримання регламентної виплати не було порушено та не надано підтверджуючих документів особи, яка має право на отримання моральної шкоди.
На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно до п.1 ч.1 ст. 43 Закону №3720- IX за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 25 Закону №3720- IX:
Страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).
Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах.
Страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням.
Потерпілим ОСОБА_6 на підтвердження витрат на поховання суду було надано квитанції, акти наданих послуг, рахунки -замовлення на купівлю-оформлення послуг похоронного призначення, відповідно до яких потерпілим було сплачено, в тому числі, послуги з кремації загиблих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , похоронні набори, копання могили, тощо на загальну суму 47943.10 грн., у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обгрунтованими, тому такими, що підлягають задоволенню (Т.2, а.с.85-92, 106-112). 
Оскільки потерпілий ОСОБА_6 - є сином загиблої в ДТП ОСОБА_11 , тому суд вважає, що він має право на отримання моральної шкоди від МТСБУ у зв`язку із смертю матері на підставі ч.3 ст. 25 Закону №3720- IX. Разом з тим, як вбачається з заявленої суми моральної шкоди - 66 666,66 грн., потерпілий просить стягнути 1\3 частину від загальної суми такої страхової (регламентної) виплати, зазначеної в абз. 2 ч.3 ст. 25 Закону №3720- IX : 8000 грн.х25 =200 000:3=66 666,66 грн. В судовому засіданні потерпілий пояснив, що таку суму ним зазначено з врахуванням його сестри (доньки загиблої) та сестри його матері - потерпілої ОСОБА_8 . При цьому документів на підтвердження, що загибла ОСОБА_11 мала ще доньку - сестру потерпілого ОСОБА_6 , суду не надано. Відшкодування потерпілій ОСОБА_8 , як сестрі загиблої ОСОБА_11 , положеннями ч.3 ст. 25 Закону №3720- IX, не передбачено.   
Враховуючи наведене, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди з МТСБУ саме в зазначеному потерпілим розмірі - 66 666,66 грн., є недоведеним, тому таким, що не підлягає задоволенню. 
На підтвердження витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, потерпілим ОСОБА_6 доказів суду не надано, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Прокурором заявлено про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили, що, на думку суду, є обгрунтованим, тому таким, що підлягає задоволенню.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, який було змінено ухвалою Компаніївського районного суду від 21.10.2025 р. на цілодобовий домашній арешт.
У відповідності до ч.5, 7 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 слід зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом. 
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України в вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 в вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів залишити без змін, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки: цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду (за виключенням випадків відвідування установ охорони здоров`я); прибувати до суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Після набрання вироком законної сили з метою виконання вироку, взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту з подальшим етапуванням до установи виконання покарань для відбування покарання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 04.07.2025 р. по 21.10.2025 р. Враховуючи положення ч.7 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом з 21.10.2025 р. по день набрання вироку законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі. 
Позовні вимоги ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_20 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_20  на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 500 000 грн.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_6 витрати, понесені на поховання в сумі 47943.10 грн.
В задоволенні інших заявлених позовних вимог, відмовити. 
Позовні вимоги ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_20  про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.   Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_20  на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Витрати за проведення експертиз по справі в сумі 29 961 грн. 68 коп. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одна гривня 68 коп) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 21.07.2025 року, на напівпричеп «KOGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , та повернути фактичному власнику ФОП ОСОБА_12 .  
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 21.07.2025 року, на вантажний автомобіль «MAN TGS 18.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на території майданчику за адресою: м. Кропивницький, пров. Інженерів,1 та повернути власнику ОСОБА_21 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 08.07.2025 року, на автомобіль «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебуває на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташованому за адресою: м. Кропивницький, пров. Інженерів,1, та повернути потерпілому ОСОБА_22 .
Речовий доказ: ДВД-диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити там же. 

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілим, представникам потерпілих.
Суддя ОСОБА_1