Справа № 502/1283/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Нанєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Одеської товарної біржі, Сільськогосподарський кооператив «Вікторія 1212», третя особа: приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна про визнання дійсним договору, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 29 жовтня 1998 року між Агрофірмою «КОЛОС» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу майна, який зареєстрований в Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер №3822 від 29 жовтня 1998 року. Майном є будинок житловий загальною площею 107,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 
У ОСОБА_2 народилося два сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказаний будинок. Спадкоємцями після його смерті є два сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Однак оформити спадщину в нотаріальному порядку, позивач не може оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.
Оскільки на час укладання договору, правочини, зареєстровані на біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. 
Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд:
-Визнати дійсним договір купівлі – продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований в Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер 3822 від 29.10.1998 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.
Представник Сільськогосподарського кооперативу «Вікторія 1212» в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.
Представник Одеської товарної біржі в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.
Треті особи, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, відзиву не подали.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору купівлі – продажу нерухомого майна від 29.10.1998 року, зареєстрованого представництвом Одеською товарною біржею в м. Ізмаїл встановлено, що 29.10.1998 року Агрофірма «Колос» в особі бухгалтера ОСОБА_4 , який є членом біржі зі статусом «Н» в подальшому «Продавець», продав, а ОСОБА_2 , який є членом біржі зі статусом «Н» в подальшому «Покупець», придбав житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . 
Вказаний договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 29.10.1998 року за реєстровим № 3822.
Відповідно до довідки за вих. № 145 від 22.10.1998 року, виданої Фурманівською сільською радою вбачається, що у відповідністю з записом в по господарській книзі № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1 на праві колективної власності агрофірмі «Колос» належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Голови агрофірми «Колос» № 222 від 12.08.1998 року вбачається, що рішенням загальних зборів членів агрофірми «Колос» (протокол № 1 від 11.02.1994 року), ОСОБА_2 був проданий житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно довідки № 982 від 04.11.2021 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі – продажу, зареєстрованого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 29.10.1998 року, реєстровий номер 3822, зареєстрований Кілійським БТІ в реєстровій книзі 2, сторінка 187, реєстраційний номер 187, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27.11.2000 року Фурманівською сільською радою Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 17.
Згідно довідки за вих. № 434 від 17.12.2014 року, виданої Фурманівською сільською радою Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті. На день його смерті за вказаною адресою проживали: ОСОБА_5 – дружина, ОСОБА_1 – син та ОСОБА_3 – син.
Відповідно технічного паспорту від 10.02.2015 року, складеного Кілійським районним бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 97,9 кв. м, житловою площею 62,9 кв.м.), літ. «Б» - комора, літ. «В», «Г» - сарай, літ. «Д» - убиральня, літ. «Е» - погріб, літ. «Ж», «З» - сарай, № 1-5, І – надвірні споруди.
Згідно повідомлення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 395/01-16 від 28.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.
При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 1998 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. 
У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства – бюро технічної інвентаризації.
 
Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.
 
Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало, договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивачів на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.1998 року № 121, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 на законних підставах набув право власності на придбане майно, в зв`язку з чим вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись 12, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд – 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, , Одеської товарної біржі, Сільськогосподарський кооператив «Вікторія 1212», третя особа: приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна про визнання дійсним договору - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 29.10.1998 року представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл за реєстраційним № 3822, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між Агрофірмою «Колос» в особі бухгалтера Артеменко Д.І., та ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Березніков