В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 273/324/26
Провадження № 1-кп/0285/464/26
12 березня 2026 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 273/324/26 (12026060550000003від 03.01.2026) по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лісове Баранівського району Житомирської області, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 разом із співмешканцем ОСОБА_5 будучи особами, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільний побут та мали взаємні права і обов`язки, відповідно до ст. 3 СК України вважалися сім`єю, на яку, окрім іншого, поширюються вимоги п. 5 ч. 2 ст. З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Однак, ОСОБА_4 , у порушення ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до своєї гідності, а також Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відносно якої працівниками уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України в порядку ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 19.02.2025 виносився терміновий заборонний припис, будучи особою, раніше неодноразово притягнутою, а саме: 20.03.2025, 06.05.2025, 03.07.2025 та 24.09.2025 Баранівським районним судом Житомирської області до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. З ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства відносно свого співмешканця ОСОБА_5 вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
30.12.2025 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи на меті самоствердитися за рахунок співмешканця ОСОБА_5 , з яким перебувала у близьких відносинах, шляхом приниження його честі та гідності, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілого вчинила систематичне психологічне насильство над потерпілим ОСОБА_5 , що призвело до його психологічних страждань, погіршення якості життя та емоційної невпевненості.
Своїми умисними діями, які виразились в систематичному вчиненні домашнього насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України. 
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася. Не заперечила щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку без дослідження письмових доказів.
Від потерпілого надійшла заява, у якій він просить проводити судовий розгляд за його відсутності. У разі визнання судом винною ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, покладається на розсуд суду.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміла зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченої, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка вину визнала, у вчиненому щиро розкаялася, раніше не судима, характеризується задовільно, а також думку потерпілого щодо міри покарання, який покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що покарання необхідне і достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових злочинів в майбутньому, слід призначити покарання у виді громадських робіт у межах санкції ст. 126-1 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, дане кримінальне правопорушення також пов`язане з домашнім насильством, оскільки вчинене обвинуваченою відносно свого співмешканця, а тому суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обмежувальні заходи, поклавши на неї обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винною  ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити їй покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.
Контроль за поведінкою засудженої покласти на органи пробації за місцем її проживання.
Запобіжний захід засудженій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1