Справа № 341/387/26 
Провадження № 22-ц/4808/746/26 
Головуючий у 1 інстанції ВАСИЛЬЦОВА Г. А. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 16 березня 2026 року в частині щодо зупинення провадження у справі, постановлену в складі судді Васильцової Г.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
10.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.04.2024. Спільних дітей у них немає. Спільне майно також відсутнє.
Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. На даний час спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини припинені.
З 27.11.2024 ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти під час виконання бойового завдання. Зв`язок із ним відсутній.
Позивач бажає влаштувати особисте життя, продовження шлюбу та надання строку на примирення вважає недоцільним.
Просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 27 квітня 2024 року, зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерковському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 309.
Ухвалою Галицького районного суду від 16 березня 2026 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Зупинено провадження у справі до розшуку та припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомити Галицький районний суд Івано-Франківської області про розшук та припинення ОСОБА_2 перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу в частині зупинення провадження у справі незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що на момент подання цієї скарги перебуває у стані вагітності (термін 7 тижнів), що підтверджується медичною довідкою. З огляду на те, що відповідач офіційно вважається зниклим безвісти з 27.11.2024 (понад рік), він не є біологічним батьком дитини. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені понад 15 місяців тому.
Вважає, що зупинення справи на невизначений термін («до розшуку») призведе до того, що згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України батьком дитини буде записано відповідача, що створить складну юридичну колізію та змусить її у майбутньому проходити нові судові процеси про оспорювання батьківства, що суперечить інтересам дитини.
Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойових завдань більше року тому, термін зупинення провадження є абсолютно невизначеним. Це фактично позбавляє позивача права на розірвання шлюбу та створення нової сім`ї, що гарантовано ст. 8 Конвенції про захист прав людини.
Вказує, що має намір зареєструвати шлюб із біологічним батьком дитини до її народження, щоб забезпечити належний правовий статус немовляти.
Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду від 16.03.2026 щодо зупинення провадження у справі № 341/387/26 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з уточненням нових обставин справи.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14 (щодо зупинення провадження у справі), 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (частина 13 статті 7 ЦПК України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.04.2024 Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерковському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 309, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_4 . Про що свідчить копія повторного Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.12.2024 (а.с. 4).
Згідно копії сповіщення сім`ї № 40 ОСОБА_2 зник безвісти 27.11.2024 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області (а.с. 5).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.01.2025 03.12.2024 зареєстровано кримінальне провадження № 12024091010003046 за ч. 1 ст. 115 КК України за заявою ОСОБА_5 від 02.12.2024 про зникнення безвісти згідно сповіщення сім`ї № 40 її сина ОСОБА_2 (а.с. 6).
За змістом Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № ВГ/В-20260306-65 від 06.03.2026 ОСОБА_2 зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій); дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 18.12.2024 (а.с. 7).
Згідно копії Довідки КНП «Тлумацька центральна міська лікарня» № 71 від 17.03.2026 ОСОБА_1 оглянута лікарем акушер-гінекологом в ЖК КНП «Тлумацька ЦМЛ». Діагноз: вагітність ІІ, 7 тижнів (а.с. 17).
Постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині, суд першої інстанції зазначав, що враховуючи, що відповідач перебуваючи на військовій службі в ході виконання своїх обов`язків щодо захисту Батьківщини, суверенітету та територіальної цілісності України, зник безвісті, а законом чітко визначено обов`язок суду зупинити провадження у справі за обставин перебування сторони на військовій службі, суд дійшов висновку про зупинення судового провадження у справі до розшуку ОСОБА_2 або визнання його судом безвісті зниклим, припинення перебування у складі Збройних Сил України, тощо. З метою додержання балансу прав та інтересів позивача та відповідача вважав за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 повідомити Галицький районний суд Івано-Франківської області про розшук та припинення перебування у складі Збройних Сил України ОСОБА_2 , тощо.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, з огляду на наступне.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до п. 2 частини першої ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з п. 2 частини першої ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 частини першої ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відтак, приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи та реалізацію процесуальних прав, зокрема, військовослужбовців.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.
За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі Закон № 2505-VIII) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.
Цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей (ст. 3 Закону № 2505-VIII).
Частинами 1-3 ст. 4 Закону № 2505-VIII передбачено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.
Згідно ч. 2 ст. 5 Закону № 2505-VIII права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.
Частиною 4 ст. 8 цього Закону визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не змінює її сімейного стану до моменту розірвання шлюбу за заявою другого з подружжя внаслідок визнання особи безвісно відсутньою або до моменту оголошення такої особи померлою.
Разом з тим, доказів визнання відповідача безвісно відсутнім за рішенням суду чи оголошення особи померлою матеріали справи не містять.
Зникнення особи безвісти за особливих обставин є обставиною, яка перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у цій справі.
А доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» № 2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
З огляду на викладене, ухвала Галицького районного суду від 16 березня 2026 року в частині щодо зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою, і не підлягає скасуванню за доводами апелянта.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду від 16 березня 2026 року в частині щодо зупинення провадження у справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча:         О.О. Томин
Судді:         В.А. Девляшевський
Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 20 квітня 2026 року.