ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2026 р. Справа№ 910/13038/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кропивної Л.В.
суддів: Барсук М.А. 
Руденко М.А. 

секретар судового засідання Авсюкевич Н.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт строй" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/13038/25 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт строй"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток технолоджи"
про стягнення 18 602,10 грн,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» про стягнення 18 602,10 грн, з яких 12 968,00 грн - основна заборгованість, 2 057,24 грн - пеня, 788,74 грн - 3 % річних та 2 788,12 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив зобов`язання продавця за договором поставки, укладеним між сторонами у спрощений спосіб, товар не передав, що стало підставою для нарахування покупцем пені, 3 % річних та інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» 3 % річних у сумі 297,38 грн, інфляційні втрати у сумі 824,76 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення 12 968,00 грн, оскільки відповідач добровільно повернув зазначені кошти позивачу до відкриття провадження у справі. Разом із тим суд зазначив, що штрафні санкції за прострочення грошового зобов`язання можуть бути стягнуті лише у разі, якщо вони передбачені умовами договору. З огляду на те, що господарські відносини між сторонами не були оформлені договором, суд відмовив у стягненні пені у сумі 2 057,24 грн. Суд установивши, що відповідач є боржником, який прострочив грошове зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Пославшись на приписи статті 126 Господарського процесуального кодексу України та часткове задоволення позовних вимог, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, місцевий суд дійшов висновку, що сума заявлених позивачем витрат на правничу допомогу підлягає компенсації відповідачем у розмірі 500,00 грн.
Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13038/25, у якій просив суд стягнути з відповідача на його користь поштові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 200,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» поштові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 12,42 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення, місцевий господарський суд поклав поштові витрати, що підтверджені належними доказами та понесені позивачем, на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу, прийнявши у цій частині нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Водночас апелянт просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування поштових витрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити їх у повному обсязі.
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт строй" у судовій справі № 910/13038/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Еліт строй" - залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
11.02.2026 апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано доказ сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 04.03.2026.
25.02.2026 апелянтом подано додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що повернення суми основної заборгованості було здійснено відповідачем після направлення йому копії позовної заяви, а відтак звернення позивача за професійною правничою допомогою, зокрема для складання позовної заяви, було зумовлено діями відповідача. Крім того, апелянт просить суд здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи.
03.03.2026 відповідач позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції - без змін. Позивач вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим на підставі норм матеріального та процесуального права, належним чином застосованих до спірних правовідносин. На думку позивача, відсутні підстави для стягнення пені, оскільки між сторонами не було укладено договору, який визначав би порядок та розмір її нарахування. Крім того, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними до предмету спору, а прохальна частина щодо судових витрат не містить конкретної суми, що є процесуальною підставою для відмови у стягненні судових витрат. Стосовно інших судових витрат (поштових) відповідач зазначає, що суд вірно врахував, що частина таких витрат стосувалася досудового врегулювання спору.
У судове засідання 04.03.2026 представники сторін з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі усних домовленостей з поставки товару позивачем здійснено перерахування коштів на користь відповідача в сумі 12 968,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.10.2023 № 187 на суму 12 968,00 грн із призначенням платежу "сплата за дверний блок в комплекті згідно рах. № ВТ000000007 від 03.10.23р. У сумі 10 806,67 грн ПДВ - 20 % 2 161,33 грн".
Оскільки відповідач не здійснив поставку товару у розумний строк, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про повернення попередньої оплати у розмірі 12 968,00 грн, а також нарахував пені - 2 057,24 грн, 3 % річних - 788,74 грн та інфляційні втрати - 2 788,12 грн.
Рішення суду першої інстанції щодо правомірності нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, а також відмови у стягненні основного боргу, не оскаржується учасниками справи, а відтак рішення в цій частині не переглядається.
Позивач не погодився з висновком суду про відсутність підстав для нарахування пені. На думку позивача, суд повинен був застосувати норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
З таким твердженням колегія суддів погодитися не може.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Поставка, як купівля-продаж, свідчить про силагматичність зобов`язання (частина 1 ст. 538 ЦК України). Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не підлягає застосуванню до виконання зобов`язань продавцем, оскільки вони не є грошовими.
Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Приписами частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Положеннями частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
При цьому, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», згідно з п. п. 1, 3 якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність письмової угоди для нарахування покупцем пені за прострочення грошового зобов`язання продавцем.
Разом з тим, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає таке.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
На підтвердження здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано наступні копії документів: договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2024 №1; Додаток №1 до договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2024 №1 (протокол узгодження послугу) від 20.12.2024; акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 20.12.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.12.2019 №000774; доказ сплати витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн; попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2024 №1 адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. У пункті 3.1. цього договору визначено, що винагорода, яка сплачується замовником, визначена додатком №1 до цього договору.
У протоколу узгодження послуг сторони визначили, що розмір витрат на правову допомогу адвоката до Договору складає 10 000,00 грн за годину роботи адвоката.
У підписаному сторонами акті приймання-передачі наданих послуг №1 від 20.10.2025 визначено, що загальний час надання послуг адвоката замовнику становить 2 години, а загальна вартість послуг адвоката за надані послуги впродовж цього часу складає 20 000,00 грн.
Колегією суддів установлено, що суд першої інстанції задовольнив витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн, проте вважає, що така сума не відповідає принципу співмірності та справедливості, враховуючи обсяг і характер виконаних адвокатом робіт. Водночас колегія погоджується з підходом суду щодо пропорційного покладення витрат на відповідача відповідно до задоволених позовних вимог. Тож здійснивши перерахунок, колегія суддів визначила, що з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 206,00 грн.
Стосовно оскарження позивачем висновків суду щодо відмови у покладенню витрат на поштову кореспонденцію на відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що такі витрати мають бути безпосередньо пов`язані з розглядом справи, та покладаються на іншу сторону пропорційно до задоволених позовних вимог.
Здійснивши власний розрахунок судових витрат, що покладаються на сторони пропорційно задоволеним позивним вимогам, колегія дійшла висновку, що покладенню на відповідача підлягають витрати позивача у розмірі 3,02 грн, оскільки відправка листа про повернення сплачених коштів, претензії та пропозиції на укладення мирової угоди не були необхідними і не були пов`язані з розглядом справи в розумінні процесуального законодавства.
Стосовно зауваження відповідача про відсутність конкретної суми адвокатських витрат у прохальній частині позову, то апеляційний суд зауважує на тому, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач планує понести, був вказаний у позовній заяві та становив орієнтовну суму 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - частковому скасуванню.
Підстави для зміни судового рішення згідно з ч.1, 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити резолютивну частину додаткового рішення суду щодо суми судових витрат, залишивши без змін його мотивувальну частину.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.
Разом з тим апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Зокрема, у частині оскарження рішення суду щодо відмови у стягненні пені апеляційну скаргу залишено без задоволення. За результатами апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та змінено додаткове рішення.
Оскільки за подання апеляційної скарги на рішення суду в частині розподілу судових витрат судовий збір не справляється, а в частині вирішення спору по суті рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга в цій частині - без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/13038/25 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі №910/13038/25 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, прийнявши в цій частині нове рішення:
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» (Україна, 01021, місто Київ, вул. Грушевського Михайла, будинок 28/2, нежитлове приміщення 43, ідентифікаційний код: 43893014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» (Україна, 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Дзержинського, будинок 3, квартира 45, ідентифікаційний код: 40086333) 1206,00 грн (тисячу двісті шість гривень) витрат професійну на правничу допомогу.»
3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі №910/13038/25 залишити без змін.
4. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі № 910/13038/25 змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції, залишивши без змін мотивувальну частину.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» (Україна, 01021, місто Київ, вул. Грушевського Михайла, будинок 28/2, нежитлове приміщення 43, ідентифікаційний код: 43893014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» (Україна, 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Дзержинського, будинок 3, квартира 45, ідентифікаційний код: 40086333) інші судові витрати у вигляді поштових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи у розмірі 3,02 грн (трьох гривень 2 коп).
5. Доручити місцевому господарському суду видати накази на виконання даної постанови.
6. Матеріали справи №910/13038/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна 

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко