Справа № 643/2341/26
Провадження № 3/643/937/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23.04.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
31.01.2026 о 23-47 год. у м. Харкові по вул. Валентинівська, 35/81, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора драгер Alcotest 6820 AR HK-0043, тест № 3613 від 01.02.2026, результати огляду – 0,78 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився. Від проходження огляду у медичному закладі за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовився.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, приїхав до Харкова забрати свій автомобіль, який покинув його товариш на місці зупинки. Через холодну погоду, машина обледеніла та не заводилась, тому він попросив товаришів причепити трос та допомогти відбуксировати своє авто на найближчу стоянку. Повідомив, що з ним було 2 тверезих водія, які повинні бути за кермом ТЗ, він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння, тому попросив друзів сісти за кермо. На момент приїзду патрульної поліції машина у русі не перебувала, тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_2 повідомив, що вони поїхали до Харкова забрати машину ОСОБА_1 . ТЗ не заводився, тому вони почали чіпляти трос, коли приїхали працівники патрульної поліції, останні одразу пояснили ситуацію, довели до відома про наявність тверезих водіїв. Руху ТЗ не було, вони його підштовхнули ближче до бордюра, адже автомобіль стояв майже на проїжджій частині. Пояснив, що на момент прибуття поліції трос ще не причепили, тому ТЗ не був у русі взагалі.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що приїхав із друзями забрати машину ОСОБА_1 . Він їхав у якості тверезого водія, але поліцейським особисто це не повідомляв, адже вони такого питання до нього не ставили. До приїзду патрульної поліції машина взагалі не заводилась, була вся покрита льодом, вони тільки почали чіпляти трос. На водійському місці сидів ОСОБА_1 , автомобіль не перебував у русі.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що вони намагалися завести автомобіль ОСОБА_1 , але безуспішно, авто не зрушилось з місця взагалі. Максим сидів у машині грівся, поки вони намагалися причепити трос. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2026 серії ЕПР1 № 580362, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами огляду проба позитивна, 0,78% проміле;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зі змісту яких випливає, що він підтверджує факт керування ТЗ без ввімкненого світла;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого встановлені обставини, які цілком узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 580362 від 01.02.2026;
- відеозаписом з відеореєстратора 7omai.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність руху автомобіля не знайшли свого підтвердження в ході дослідження долучених відеозаписів. З дослідженого відео з відеореєстратора 7omai, час на відеозаписі 23:47, вбачається, що ТЗ «Mazda» перебуває у русі, причепленим тросом до іншого автомобіля. На відео зафіксовано, що після світлового сигналу працівників поліції, автомобіль, до якого був причеплений вищевказаний ТЗ, почав їхати ближче до узбіччя і потім зупинив рух на вимогу працівників патрульної поліції.
Крім того, на диску № 739 1580362 вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння. Запитав у працівників поліції чи зафіксовано на відео те, що він виходив з місця водія, після ствердної відповіді, погодився пройти тест за допомогою драгера. О 00:31 на відеозаписі зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду у медичному закладі за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення були дотримані.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , даних ними у судовому засіданні, оскільки вказані особи є товаришами ОСОБА_1 і вочевидь своїми показами намагаються допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності. Їх свідчення жодними об`єктивними даними та доказами дослідженими судом не підтверджуються .
За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Натомість ОСОБА_1 у суді підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у лікарні.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки -дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечними для суспільства та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 36, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя  В.О. Афанасьєв