ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року		Справа № 912/3135/25	

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Поступайло К.Ю. справу №912/3135/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРИВАТ" (вул. О.Матросова, 8-А, м. Запоріжжя, 69057) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС" (вул. Тараса Карпи, 84, кімн. 414, м. Кропивницький, 25006) 
про стягнення 375 869,28 грн

за участю представників:
від позивача - Кравченко Я.І., 
від відповідача - Опря Г.В. (у судовому засіданні з проголошення судового рішення участі не брала), 

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРИВАТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС" з вимогами про стягнення 375 869,28 грн основного боргу, з покладенням судового збору.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №864 К-З від 30.09.2024 в частині поставки оплаченого товару.
Ухвалою від 22.12.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/3135/25, постановив справу №912/3135/25 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 03.02.2026, постановив позивачу подати докази поставки товару, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 
05.01.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги. Відповідач зазначає, що залишки недоотриманого позивачем товару були утилізовані у зв`язку з неможливістю їх подальшого зберігання, що, на переконання відповідача, є прямим наслідком бездіяльності покупця, оскільки позивач неодноразово був попереджений про можливі наслідки, а саме утилізацію товару. Відповідач повідомляє, що двічі письмово звертався до позивача із вимогою здійснити вивезення оплаченого товару та з попередженням про можливу утилізацію, проте відповіді від покупця не надійшло. Відповідач указує, що договір поставки не передбачає обов`язку відповідача безстроково та безоплатно зберігати товар, так само як і покладення на продавця ризиків, пов`язаних із несвоєчасним отриманням товару покупцем. Дії позивача спрямовані на перекладення власних господарських ризиків на відповідача, що суперечить статтям 13, 509 ЦК України та принципу добросовісності учасників господарських відносин.
21.01.2026 позивачем подано клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 22.12.2025. 
Ухвалою від 04.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі №912/3135/25 та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026.
19.02.2026 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.
19.02.2026 суд розпочав розгляд справи по суті, оголосив перерву в судовому засіданні до 26.02.2026.
У судовому засіданні 26.02.2026 суд оголосив перерву до 23.03.2026.
Судове засідання 23.03.2026 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.
За розпорядженням керівника апарату господарського суду №16 від 24.03.2026, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кабакової В.Г., у провадженні якої перебувала справа № 912/3135/25, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №912/3135/25, за результатами якого справу передано на розгляд судді Кузьміній Б.М.
Ухвалою від 25.03.2026 суд у складі судді Кузьміної Б.М. прийняв справу №912/3135/25 до свого провадження та призначив судове засідання у справі на 09.04.2026.
У судовому засіданні 09.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. 
Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві.
У судовому засіданні 09.04.2026 суд перейшов у стадію ухвалення рішення, на підставі статті 219 ГПК України відклав ухвалення і проголошення судового рішення до 17.04.2026. 
17.04.2026 суд ухвалив рішення у справі, проголосив його вступну та резолютивну частини.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зокрема, дослідивши пояснення сторін, наведені у заявах по суті справи, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, повно, безпосередньо і всебічно дослідивши наявні у справі докази, суд установив обставини, які є предметом доказування у справі.
30.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРИВАТ" (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОДАР УКРАЇНА-ПЛЮС" (Продавець) уклали Договір поставки №864 К-3 (далі - Договір, а.с. 12), за умовами якого:
- Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити Товар, а саме: просо в кількості 260 +/- 10% тон (п. 1.1.);
- ціна за одну тону проса, відвантаженого Покупцю, складає 8301,00 в т.ч. ПДВ 20% - 1383,00 грн (п. 2.1.);
- загальна сума договору складає 2 158 260,00 грн (п. 2.2.);
- умова поставки FCA (товар завантажений в транспортний засіб на складі Продавця), відповідно до правил Інкотермс 2020 на складі Продавця. Пункт поставки : Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Трепівка, вул. Київська, 36А. Покупець в електронному вигляді надає перелік автотранспортних засобів та ПІБ водіїв і їх телефони (п. 2.3.);
- загальна сума даного договору визначається як наростаюча сума за всіма поставками, зробленими протягом усього терміну дії даного договору (п. 2.3);
- умови оплати товару: оплата в розмірі 2 000 000,00 (два мільйони) грн від суми поставки Товару здійснюється Покупцем після виставленого Продавцем рахунку-фактури до початку відвантаження Товару. Остаточний розрахунок та загальна сума поставки буде скоригована після завантаження останнього автомобіля (п. 3.1.),
- просо має відповідати наступним якісним характеристикам: бути без сторонніх запахів (кислих, прілих, та мати інші неприємні запахи). Допустима вологість до 13% (п.5.1.),
- якість поставленого Продавцем товару, визначена виробничо-технічною лабораторією Продавця (п. 5.2.),
- договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного його виконання сторонами (п. 9.1.).
Договір підписано сторонами та скріплено печатками.
На підставі Договору відповідач виставив позивачу рахунок від 30.09.2024 № 44 (а.с. 24) на суму 2 158 260,00 грн.
Платіжною інструкцією №2431 від 30.09.2024 (а.с. 13) позивач переказав відповідачу кошти в розмірі 2 000 541,00 грн з призначенням платежу: "Оплата за просо згідно рахунку № 44 від 30.09.202р. в т.ч. ПДВ 20% 333423.50 грн".
На виконання Договору відповідач частково поставив товар позивачу в обсязі 195,72 т на загальну суму 1 624 671,72 грн за видатковими накладними: від 01.10.2024 № 217 в кількості 40,6 т на суму 337 020,60 грн, від 02.10.2024 № 218 - 41,54 т на суму 344 823,54 грн, від 14.10.2024 № 226 - 38,6 т на суму 320 418,60 грн, від 15.10.2024 № 227 - 36,32 т на суму 301 492,32 грн, від 18.11.2024 № 262 - 38,66 т на суму 320 916,66 грн (а.с. 58-на звороті - 60). Зазначена поставка також підтверджується товарно-транспортними накладними від 01.10.2024 № 154, від 02.10.2024 № 156, від 14.10.2024 № 194, від 15.10.2024 № 195, від 18.11.2024 № 266 (а.с. 61-63).
Залишок непоставленого товару становив 45,280 т на суму 375 869,28 грн.
Позивач 20.10.2025 надав відповідачу заявку №20/10-01 від 20.10.2025 (а.с. 27) на поставку (отримання) Товару в кількості 45,280 т на суму 375 869,28 грн із зазначенням дати поставки, даних транспортного засобу організації Покупця, даних водія організації Покупця тощо.
У відповідь на заявку позивача від 20.10.2025 № 20/10-01 відповідач листом від 29.10.2025 № 64 (а.с. 14-15) повідомив, що не може підтвердити заявку на поставку (отримання) Товару та послався на завдання відповідачу збитків внаслідок зберігання Товару та на списання Товару.
07.11.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою досудовою претензією №07/11-01 від 07.11.2025 (а.с. 25-26) на суму 375 869,28 грн, якою вимагав у строк до 01.12.2025 включно забезпечити позивачу поставку останньої партії товару (проса) в кількості 45,280 т на умовах Договору, а в разі неможливості виконати дану вимогу - у строк до 01.12.2025 включно сплатити (повернути) позивачу залишкову вартість сплаченого та непоставленого товару в розмірі 375 869,28 грн. 
Листом від 26.11.2025 №70 (а.с. 21-22) відповідач претензію позивача від 07.11.2025 №07/11-01 відхилив, зазначивши, що вважає її безпідставною, оскільки відповідач діяв відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства України. Послався на прострочення покупця (позивача) та повідомив про утилізацію залишків непоставленого товару.
Указані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.
За своїм змістом та правовою природою укладений Договір є договором поставки.
Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
За ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 3.1. Договору позивач, згідно з виставленим рахунком №44 від 30.09.2024 на загальну суму 2 158 260,00 грн за товар в загальній кількості 260 т (а.с. 24), сплатив відповідачу 2 000 541,00 грн за платіжною інструкцією №2431 від 30.09.2024 (а.с. 13).
Відповідач поставив позивачу товар в загальній кількості 195,72 т на суму 1 624 671,72 грн за видатковими накладними та товарно-транспортними накладними від 01.10.2024 в кількості 40,6 т на суму 337 020,60 грн, від 02.10.2024 - 41,54 т на суму 344 823,54 грн, від 14.10.2024 - 38,6 т на суму 320 418,60 грн, від 15.10.2024 - 36,32 т на суму 301 492,32 грн, від 18.11.2024 - 38,66 т на суму 320 916,66 грн (а.с. 76-81).
Докази поставки товару на суму 375 869,28 грн сторонами до суду не подано.
29.11.2024 за вих №29/11-01 позивач направив відповідачу претензію №1 від 29.11.2024 про стягнення пені за прострочення поставки (а.с. 56-57), в якій, серед іншого, зазначив таке: 
"18.11.2024 р. ми звернулись до вас в усному порядку з питання поставки останньої партії проса (38,66 тон загальною вартістю 320916,66 грн) неналежної якості.
Випробувальною лабораторією ДП "Дніпростандартметрологія" проведені випробування за зразками проса від "21" листопада 2024 р. року; згідно з протоколом випробувань просо за визначеними органолептичними показниками не відповідає вимогам п. 5.3. ДСТУ 5026:2008 "Просо. Технічні умови. Вказані дослідження проведені у чіткій відповідності до вимог законодавства України. 
Завчасно роз`яснюємо, відповідно до пункту 1.4. ДСТУ 4138-2002 його вимоги є обов`язковими лише при проведенні державного насіннєвого контролю. Договір поставки не встановлює обов`язок застосування ДСТУ 4138-2002 при проведенні відбору проб. Проте також повідомляємо про те, що ми не заперечуємо проти проведення повторних лабораторних випробувань, якщо вони будуть ініційовані та оплачені вашою стороною.
Наразі повідомляємо, що в таких умовах ТОВ "Агроприват" втратило інтерес до виконання зобов`язання з поставки і просить повернути суму попередньої оплати, на яку не був поставлений товар, протягом 7 (семи) днів з моменту отримання цієї вимоги на поточний рахунок товариства".
06.01.2025 за вих №1 відповідач надав позивачу відповідь на претензію №1 від 29.11.2024 (а.с. 50-52), в якій претензію відхилив, заперечивши порушення умов Договору з боку продавця. Вказав на відсутність доказів проведення позивачем досліджень якості товару. Повідомив, що замовив лабораторні дослідження зразків проса, за якими Інститут сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України визначив показники на вологість - 10,6%, органолептичний показник - запах, властивий здоровому зерну, що підтверджується Протоколом №789 від 27.12.2024. Зазначив, що Кропивницька філія Державного підприємства "Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" визначила: "Стан: здорового зерна, без самозігрівання та без теплового пошкодження; Запах: властивий здоровому зерну нормальний запах (без затхлого, солодкого, пліснявого, інших сторонніх запахів)", про що складено протокол № 2047/24 від 30.12.2024. 
27.05.2025 за вих. №44 відповідач направив позивачу претензію (а.с. 64) з вимогами:
"1. Оплатити понесені збитки за вимушене зберігання та фумігацію зерна, згідно до рахунку на оплату № 43 від 27.05.2025 року. 
2. Підтвердити дату, коли представники Вашого підприємства можуть забрати товар, але не пізніше 5 днів з моменту отримання цієї претензії. У разі невиконання вищезазначених вимог, ми будемо змушені звернутися до суду для захисту наших прав і інтересів, а продукція буде утилізована для звільнення складів під новий урожай". 
До претензії додано рахунок на оплату № 43 від 27.05.2025 (а.с. 65).
Відповідач зазначив про те, що товар готовий до відвантаження, на складах на залишку до відвантаження перебуває 45,280 тон продукції. Посилаючись на Договір, відповідач вказав, що позивач зобов`язався забрати товар, але цього не сталося, що призводить до витрат на зберігання та можливих збитків для відповідача. Відповідач вказав, що уже зазнав збитків на загальну суму 183 255,14 грн у зв`язку із вимушеним зберігання товару строком 8 місяців та збереженням якості продукції, а саме: фумігації зерна. 
20.08.2025 за вих. №49 відповідач повторно направив позивачу претензію (а.с. 66-67) з вищевикладеними вимогами.
20.10.2025 за вих. №20/10-01 позивач звернувся до відповідача з заявкою на поставку (отримання) товару (а.с. 27), в якій просив забезпечити поставку останньої партії товару (проса) в кількості 45,280 тон та вказав дату поставки - 04.11.2025, дані транспортного засобу покупця та дані водія.
Відповідач листом від 29.10.2025 № 64 (а.с. 14-15) повідомив позивачу, що не може підтвердити таку заявку, зазначивши таке. Через неотримання відповідей на претензії №44 від 27.05.2025 та №49 від 20.08.2025, відповідач наказом №5 від 26.08.2025 створив комісію для огляду та списання товарно-матеріальних цінностей. Згідно з наказом №5 від 26.08.2025, 01.09.2025 здійснена перевірка запасів проса. Відповідно до висновку акта списання запасів, комісія відповідача встановила, що просо неналежної якості, є недоліки кольору, запаху, розміру, вмісту білка та клейковини, а також пошкодження шкідниками, тому воно підлягає списанню, утилізації та вилученню з бухгалтерського обліку. 08.09.2025 на підставі акта списання запасів від 01.09.2025 видано наказ №6 про висновки комісії по огляду та списанню ТМЦ, згідно з яким, зважаючи на те що просо придатне для післяукісних та післяжнивних посівів, може використовуватись як покривна культура для багаторічних трав, вирішено розкидати просо у кількості 45287,16 кг за допомогою власної сільськогосподарської техніки та працівників підприємства не пізніше 03 жовтня 2025 року. 16.10.2025 комісія відповідача, призначена наказом №5 від 26.08.2025, підтвердила утилізацію проса в обсязі 45287,16 кг. Утилізацію виконано згідно з правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2001 №50. Посилаючись на рахунок № 43 від 27.05.2025 та рахунок №100 від 16.10.2025, відповідач у листі від 29.10.2025 № 64 вказав на наявність у позивача заборгованості за зберігання та фумігацію проса в сумі 2200834,92 грн. 
07.11.2025 за вих №07/11-01 позивач направив відповідачу досудову претензію (а.с. 25-26), де в строк до 01.12.2025 включно просив забезпечити поставку останньої партії товару (проса) в кількості 45,280 тон на умовах Договору, або, в разі неможливості виконати дану вимогу, в строк до 01.12.2025 сплатити залишкову вартість сплаченого та непоставленого товару в розмірі 375 869,28 грн.
Відповідач у листі №70 від 26.11.2025 (а.с. 21-22), серед іншого, вказав, що відповідно до умов Договору, покупець зобов`язаний забезпечити вивезення товару своїм транспортом зі складу продавця. Фактично позивач більше року не здійснював приймання та не забезпечив вивезення решти товару, що відповідач вважає простроченням кредитора згідно із ст. 613 ЦК України. Відповідач вказав, що Договір не містить обов`язку продавця довготривало або безоплатно зберігати товар. Пославшись на ст. 697 ЦК України, відповідач зазначив, що продавець не зобов`язаний безстроково утримувати товар у разі прострочення покупцем.
Суд ураховує, що за нормами ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Згідно із ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Позивач у листі №29/11-01 від 29.11.2024 (а.с. 56-57) зазначив про недоліки товару з посиланням на проведені за його замовленням випробування проса та просив повернути суму попередньої оплати.
Матеріали справи не містять доказів складання будь-яких документів, які могли би засвідчити неякісність поставленого відповідачем товару. Крім того, у справі відсутні докази прийняття позивачем поставленого йому проса із зауваженнями щодо якості. 
Відповідач у відповіді на претензію за №1 від 06.01.2025 повідомив позивача про проведені аналізи зразків проса та їх відповідність погодженим сторонами в п. 5.1. Договору характеристикам та додав відповідні протоколи випробувань зразків (а.с. 51 - 52).
Такі доводи позивач не заперечив. Відповіді на претензії відповідача від 27.05.2025 та від 20.08.2025 позивач не надав. 
20.10.2025 за вих. №20/10-01 позивач звернувся до відповідача з заявкою на поставку (отримання) товару або повернення коштів, в якій, серед іншого, зазначив дату поставки (завантаження) товару - 04.11.2025 та інші відомості про товар та транспорт.
Водночас, у п. 2.3. Договору сторони погодили умови поставки FCA (товар завантажений в транспортний засіб на складі Продавця), відповідно до правил Інкотермс 2020 на складі Продавця. Пункт поставки: Кіровоградська область, Кропивницький район, с.Трепівка, вул. Київська, 36А. Покупець в електронному вигляді надає перелік автотранспортних засобів та ПІБ водіїв і їхні телефони.
Зазначена умова Інкотермс-2000 передбачає, що у випадку, коли місцем, названим у договорі як місце доставки, є площі продавця, поставка є завершеною, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем.
Відповідно до розділу 9 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) (редакція 2000 року) Видання МТП №560, "F"-терміни вимагають від продавця доставки товару для перевезення відповідно до вказівок покупця. Питання пункту такої доставки за умовами FCA викликало утруднення через широке різноманіття обставин, що можуть торкатися договорів, укладених відповідно до цього терміну. Так, товар може бути завантажений на транспортний засіб, надісланий покупцем, щоб забрати товар з площ продавця; в іншому випадку товар може потребувати відвантаження з транспортного засобу, наданого продавцем для доставки товару на термінал, названий покупцем. Інкотермс-2000 враховують ці варіанти, передбачаючи, що у випадку, коли місцем, названим у договорі як місце доставки, є площі продавця, поставка є завершеною, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, а в інших випадках - коли товар наданий у розпорядження покупця без розвантаження з транспортного засобу продавця. Варіанти, що вказувалися для різноманітних видів транспорту в статті А.4 терміна FCA Інкотермс-1990, не повторюються в Інкотермс-2000.
За нормами ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).
З наданих сторонами доказів вбачається, що відповідач був готовий передати товар (просо) з жовтня 2024 року (перша поставка товару - 01.10.2024).
Оскільки позивач не довів неналежної якості товару, він мав ужити заходів для передачі товару на суму 375 869,28 грн відповідачем за умовами Договору.
Позивач як покупець ужив заходів, необхідних для узгодження місця, часу та порядку відвантаження та вивезення придбаного ним зерна, звернувшись до відповідача із заявкою на поставку (отримання) товару від 20.10.2025 №20/10-01, де, зокрема, зазначив дату поставки (завантаження) товару - 04.11.2025 та інші відомості про товар та транспорт.
Однак відповідач у листі №64 від 29.10.2025 повідомив, що не може підтвердити заявку на поставку (отримання) товару від 20.10.2025 №20/10-01, оскільки просо утилізовано.
Як визначено в ст. 668 Цивільного кодексу України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1).
Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару, проданого під час його транспортування, переходить до покупця з моменту укладення договору купівлі-продажу, якщо інше не встановлено договором або звичаями ділового обороту (ч. 2).
Умова договору купівлі-продажу про те, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту здачі товару першому перевізникові, на вимогу покупця може бути визнана судом недійсною, якщо в момент укладення договору продавець знав або міг знати, що товар втрачено або пошкоджено, але не повідомив про це покупця (ч. 3).
Отже, оскільки домовленостями сторін питання переходу ризику втрати товару не врегульовані і поставка не була пов`язана із залученням перевізника, за загальним правилом ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару. Оскільки товар на суму 375 869,28 грн не було передано покупцю (позивачу), ризик його знищення покладався на відповідача.
Також, як визначено ст. 184 Цивільного кодексу України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.
Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
Товар за Договором - просо, має ознаки, властиві усім речам того ж роду, вимірюється числом, вагою, мірою і є замінною річчю.
Отже, доводи відповідача про утилізацію проса, яке було призначено саме позивачу, не знаходять свого підтвердження. Відповідач не обґрунтував та не надав докази незамінності такого товару. 
Суд не приймає доводи відповідача про прострочення кредитора, мотивовані тим, що позивач не здійснив вивезення товару за вимогою відповідача з огляду на таке.
За ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Договір не передбачає строку, протягом якого покупець (позивач) зобов`язаний здійснити самовивіз товару або протягом якого покупець (позивач) повинен подати заявку на поставку товару. Строк дії Договору установлений до повного його виконання сторонами (п.9.1).
За такого подання позивачем заявки на поставку (отримання) останньої партії товару 20.10.2025 не може вважатися простроченням покупця (позивача).
Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту та таким, що поновить порушене право позивача, є стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 375 869,28 грн.
Заперечення відповідача спростовуються викладеними обставинами та доказами, що містяться в матеріалах справи.
Крім того, суд ураховує, що у відзиві від 05.01.2026 відповідач зазначив про висновки Верховного Суду з посиланням на постанови від 20.02.2019 у справі №910/3168/18, від 13.03.2018 у справі №910/15034/17, від 11.11.2020 у справі №922/2576/19, від 22.01.2020 у справі № 916/2083/18, від 03.07.2019 у справі 3910/8472/17.
Перевіряючи відповідні посилання, суд установив, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень таких постанов Верховного Суду не існує. За такого, вони не можуть підтверджувати доводи відповідача / спростовувати аргументи позивача.
Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені належними доказами, тоді як відповідачем позовні вимоги не спростовані, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 4 510,43 грн (з урахуванням коефіцієнту 0,8 у зв`язку з поданням позову через підсистему "Електронний суд") покладається судом на відповідача.
Судовий збір у сумі 1127,61 грн може бути повернутий позивачу за його письмовим клопотанням як надмірно сплачений.
Керуючись статтями 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОДАР-УКРАЇНА ПЛЮС" (вул. Тараса Карпи, 84, кімн. 414, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код - 33423315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРИВАТ" (вул. О.Матросова, 8-А, м. Запоріжжя, 69057, ідентифікаційний код - 32405363) 375 869,28 грн, а також 4 510,43 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.

Копії рішення направити сторонам до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 17.04.2026.

Суддя Б.М. Кузьміна