Справа № 529/155/26
Провадження № 3/529/82/26
ПОСТАНОВА
іменем України

30 березня 2026 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., з участю секретаря Звягольської В.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з СПД №2 Полтавського РУП ВП №2 ГУНП в Полтавській області, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, інваліда 2 групи, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
26.02.2026 близько 00 год. 21 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Івана Мазепи, (поблизу будинку №33) в с-щі Диканька Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Skoda Oktavia, реєстраціний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу ALKOTESТ на місці зупинки та проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що він був у с. Балясному та допомогав своєму пораненому побратиму по господарству. У вечірній час ОСОБА_1 вкусив за обличчя пес. Так як він приймає коагулянти вирішив поїхати до лікарні. У с-щі Диканька був зупинений працівниками поліції з причин порушення комендантської години. Він працівникам поліції показав рану, однак останні ніяк не відреагували і почали говорити про запах алкоголю який від нього чули. Однак запах алкоголю був від фліски на який потрапив спирт, яким він заливав рану. ОСОБА_1 вказав, що він просив працівників поліції відвезти його до 1-ї міської лікарні м.Полтави, однак вони відмовили йому у цьому проханні, а на прохання викликати швидку повідомили, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він може їхати куди завгодно. Працівники поліції наполягали на тому щоб він сів до них у автомобіль, однак він цього робити не захотів, бо думав, що останні його відвезуть до ТЦК. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки умисних дій у відмові проходити огляд не було. Також працівник поліції склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, яку він не оскаржував, штраф по ній сплатив.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена, зокрема, адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступною сукупністю доказів:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.06.2025 серії ЕПР1 № 600888, відповідно до якого ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння;
- відеозаписом з бодікамери поліцейського на якому зафіксовано рух транспортного засобу, зупинка працівниками поліції автомобіля, перебування за кермом такого ОСОБА_1 . 
З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він дійсно вживав алкогольні напої, а саме «чекушку» горілки та пиво. Не збирався нікуди їхати. Сів за кермо, оскільки їхав в травм пункт бо його пізно ввечері за щоку вкусив пес і необхідно було зупинити кров та зробити щеплення від сказу. Швидку на місце події не викликав, оскільки поганий мобільний зв"язок, думав що вона не приїде, а вирішив поїхати сам до м. Полтава в медичний заклад.
З відеозапису з боді камери поліцейського також встановлено, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 відвезти його до лікарні, яка знаходиться в с-щі Диканька, останній відмовився, вказав, що йому необхідно поїхати саме в лікарню до м. Полтава, зокрема у 1 міську лікарню, бо там зроблять щеплення від сказу. 
Вказане повністю спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції відмовились відвозити його до лікарської установи, а також викликати швидку допомогу.
При цьому на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці або проїхати у медичний заклад ОСОБА_1 відмовився. 
Працівниками поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.
При цьому надана ОСОБА_1 довідка про те, що він 26.01.2026 звертався до КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги травмпункт за медичною допомогою внаслідок отриманої травми – укушеної поверхневої рани, не спостовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи в їх сукупності.
Як вбачається з довідки СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія категорії "В1", "В ", яке не вилучалось у останнього для тимчасового зберігання.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його винність у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, тому приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції ч.1ст.130КУпАП .
Встановлено, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а отже відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати такого.
Керуючись статтями 33, 280, 283 КУпАП, суддя

постановив:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення - ч.1 ст.307 КУпАП.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя Л.Є. Петренко