Справа № 466/11781/25
Провадження № 2/466/1164/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року м. Львів 
Шевченківський районний суд м. Львова в складі: 
головуючого – судді Ковальчука О.І.
з участю секретаря Пилипців О.-І.І.
представника позивача, адвоката Кінаш Д.В.
представників відповідача, адвокатів Басика А.М., Піти Я.І.
справа №466/11781/25 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення комісії щодо задоволення Акту про порушення №АП-ЛФ/100-1569-25 від 20.05.2025 року
в с т а н о в и в:
15.12.2025 року адвокат Кінаш Д.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення комісії щодо задоволення Акту про порушення №АП-ЛФ/100-1569-25 від 20.05.2025 року, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення комісії про повне або часткове задоволення Акта про порушення від 25 червня 2025 року, видане Львівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», яким задоволено Акт про порушення № АП-ЛФ/100-1569-25 від 20 травня 2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 травня 2025 року представниками Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» складено Акт про порушення № ЛФ/100-1569-25, яким встановлено порушення пп.1 п.1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494 (далі – Кодекс газорозподільних систем), а саме наявність несанкціонованого газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 .
25 червня 2025 року Акт про порушення №ЛФ/100-1569-25, виданий 20 травня 2025 року, розглянуто комісією з розгляду актів про порушення Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», що підтверджується протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем № ПР1738/06-25 від 25 червня 2025 року, в результаті чого прийнято рішення про повне або часткове задоволення Акта про порушення, яким встановлено наявність несанкціонованого газопроводу за вищевказаною адресою.
Сторона позивача вважає дане рішення комісії про повне або часткове задоволення Акта про порушення, видане 25 червня 2025 року, протиправним та таким, шо підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Так, відповідно до пп.1 п.1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, наявність несанкціонованого газопроводу належить до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу.
Згідно з абз.1 п.11 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
Отже, з наведеного випливає, що одним з елементів складу порушення, передбаченого пп.1 п.1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, є суб`єкт, який відповідальний за порушення, а саме споживач.
Так, відповідно до п.4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем, споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа – підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Наведене визначення також узгоджується з положеннями Закону України «Про ринок природного газу», зокрема п. 37 ч. 1 ст. 1 такого, відповідно до якого споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Також, згідно з п.3 ч.2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач
зобов`язаний, зокрема не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
Однак, в даному випадку, позивач ОСОБА_1 не підпадає під дію норм, які встановлюють відповідальність за несанкціонований відбір природного газу, з огляду на наявність несанкціонованого газопроводу, виявленого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній не зареєстрований та не проживає за вказаною адресою, не є власником цього майна, у зв`язку з чим не є споживачем у контексті положень Кодексу газорозподільних систем.
Так, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю про відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 426 від 13 серпня 2025 року.
З інформаційної довідки № 456549736 від 15 грудня 2025 року вбачається, що він не є власником будинку АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_1 не зареєстрований та не проживає за адресою АДРЕСА_1 , де відповідно до рішення про повне або часткове задоволення Акта про порушення від 25 червня 2025 року, встановлено наявність несанкціонованого газопроводу, не є власником цього майна та не є стороною договору постачання природного газу.
З огляду на наведене, позивач не може бути притягнутий до відповідальності за порушення, передбачене пп.1 п.1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, оскільки не є споживачем у контексті положень наведеного Кодексу, а відтак склад даного порушення відсутній.
Також, сторона позивача вважає доцільним повідомити, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час проведення засідання комісії, на якому було розглянуто акт про порушення №ЛФ/100-1569-25 від 20 травня 2025 року та прийнято рішення про повне або часткове задоволення даного Акту.
Так, відповідно до абз.2 п.8 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, при
складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).
Натомість, зі складеного представниками Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Акта про порушення №ЛФ/100-1569-25 від 20 травня 2025 року, випливає, що позивача ОСОБА_2 не було повідомлено про орієнтований час проведення засідання комісії, на якому розглядався вищезазначений Акт, у зв`язку з чим порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем та позбавлено позивача можливості бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому розглядався складений на нього акт про порушення.
Вказані обставини позбавили позивача можливості з`явитися на засідання комісії для надання відповідних пояснень щодо обставин, викладених у згаданому акті.
З огляду на наведене, оскільки позивач ОСОБА_1 не є споживачем у контексті положень Кодексу газорозподільних систем, у зв`язку з чим склад порушення відсутній, сторона позивача вважає доцільним у даній справі просити суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії про повне або часткове задоволення Акта про порушення від 25 червня 2025 року, прийняте Львівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. 
Представник позивача, адвокат Кінаш Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просили у задоволенні позову відмовити. 
Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.
Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
Згідно копії Спадкового договору від 19.03.2009р., який було надано ТОВ «Газорозподільні мережі України», власником будинку за адресою: 
АДРЕСА_2 вказаного Договору, ОСОБА_2 поклала на свого сина ОСОБА_7 обов`язок надати право по життєвого проживання ОСОБА_1 у вказаному будинковолодінні.
З вказаного вище Спадкового договору від 19.03.2009р. також вбачається, що будинковолодіння разом з належними до нього господарськими спорудами АДРЕСА_1 складається з двох будинків: А-1 та Б-2.
Крім того, ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу і йому в установленому законом порядку присвоєно персональний код ідентифікації споживача ЕІС-код 56ХМ22F29754626O, особовий рахунок: НОМЕР_1 , про що не заперечено сторонами.
Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із споживачами природного газу, а також умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу визначені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, Правилами безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 08.06.2015 за № 674/27119.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.
Договір розподілу природного газу є публічним.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем:
несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу;
несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу);
приховані заходи - несанкціоновані заходи, здійснені споживачем чи іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу, які неможливо виявити без використання спеціальних технічних засобів, проведення земельних робіт, демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів, часткового чи повного демонтажу ЗВТ або дактилоскопічної експертизи чи перевірки метрологічних характеристик ЗВТ;
самовільне під`єднання - під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури.
Згідно з пунктом 5 глави 5 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРМ суміжні суб`єкти ринку природного газу, суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових, зокрема, щодо відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання.
Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать наявність несанкціонованого газопроводу.
Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРМ акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРМ у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою.
Відповідно до пункту 5 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРМ споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення.
Згідно з Актом про порушення №АП-ЛФ/100-1569-25 від 20.05.2025 року, складеним представниками оператора ГРМ 20.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: наявність несанкціонованого газопроводу, відеозондом виявлено несанкціонований газопровід, врізаний у ввідний газопровід перед газовим лічильником, прихований в конструкції стіни, внаслідок чого порушено роботу ГРМ та здійснювалося споживання природного газу поза засобом вимірювальної техніки (лічильником газу) (а.с.10).
З актом про порушення позивач ознайомився, від підпису відмовився, що підтверджується відео зйомкою, яка була досліджена у судовому засіданні.
Пунктом 10 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРМ встановлено, що споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
З запрошення від 27.05.2025 №98, яке долучене до відзиву вбачається, що позивачу запропоновано взяти участь в засіданні Комісії з розгляду актів про порушення Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», дата та час засідання Комісії: 25.06.2025 о 10:35год. Крім того, 27.05.2025 позивачу скеровувалося поштове повідомлення, яким його було повідомлено про час та місце розгляду акту про порушення.
Так, 25.06.2025 на засіданні Комісії з розгляду актів про порушення Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», Акт про порушення №АП-ЛФ/100-1569-25 від 20.05.2025 розглянуто та задоволено, у зв`язку з наявністю несанкціонованого газопроводу, про що складено Рішення комісії про повне або часткове задоволення Акта про порушення від 25.06.2025. Споживач ОСОБА_1 на засідання не з`явився (а.с.11-13).
Підпунктом 1 пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 встановлено, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.
Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Відповідно до пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.
Таким чином, при виявленні порушення, складанні акту про порушення, розгляді акта про порушення на комісії, Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяло у спосіб та порядок, встановлені Законом України «Про ринок природного газу», Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824. Наявність несанкціонованого газопроводу та факт несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає позивач, підтверджується допустимими, належними та достатніми доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.
Відповідно до п. 3 ч.2. ст. 13 ЗУ "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу
Відповідно до ч.3. ст. 13 ЗУ "Про ринок природного газу" у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
Таким чином, саме позивач, як споживач послуги з розподілу природного газу є відповідальною особою за стан газового обладнання у житловому будинку, де він зареєстрований, проживає та несе відповідальність за несанкціонований відбір природного газу.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У відповідності до ч.1 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, правопорушенням на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу.
У відповідності до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 3 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кодекс газорозподільних систем затверджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, а отже є актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . 
Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за несанкціонований відбір природного газу, оскільки він не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не є власником такого об`єкту нерухомості, не заслуговують на увагу та судом оцінюються критично, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуги розподілу природного газу за особовим рахунком НОМЕР_1 .
Крім того, починаючи з жовтня 2023 року, позивач отримував рахунки на оплату послуги з розподілу природного газу (а.с.52-54), в яких була вказана адреса: АДРЕСА_1 , і не повідомляв ТОВ «Газорозподільні мережі України» про наявність помилки в такій адресі.
Згідно з п. 6 глави 3 розділу VI Кодексу Газорозподільних систем, якщо в результаті зміни форми власності чи власника об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Відсутність звернень з проханням виправити помилку, наявну у персоніфікованих даних споживача, отримання щомісяця квитанцій на оплату послуг з розподілу природного газу, їх сплату (а.с.55), свідчить про свідому поведінку споживача, для якого така невідповідність щодо написання адреси не була суттєвою.
Окрім того, суд враховує покази свідків, які вказали, що позивач перебував у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 під час виявлення порушення, не заперечував того факту що він там проживає та є споживачем послуг, брав участь у складенні акту про порушення. 
Також, під час складання акту про порушення проведена фото-відеофіксація порушення, яка підтверджує наявність порушення та відсутність заперечень споживача щодо факту виявленого порушення.
Отже, наведені позивачем заперечення не спростовують факту несанкціонованого відбору природного газу шляхом прихованих заходів, тобто факту порушення Кодексу ГРМ.
Відтак, суд вважає, що позивач не довів відсутності своєї вини у встановленні несанкціонованого газопроводу та відборі природного газу.
Згідно постанови Верховного Суду № 675/1135/20 від 01 червня 2022 року «Для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу необхідно відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем достатнім встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу».
Враховуючи, що у зазначеній справі мають місце аналогічні правовідносини, суд враховує вказаних правовий висновок Верховного Суду при вирішенні даного спору.
Відтак, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які зазначає у позовній заяві у розрізі процесуального закону. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені ОСОБА_1 відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,263,265,267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення комісії щодо задоволення Акту про порушення №АП-ЛФ/100-1569-25 від 20.05.2025 року – відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Львівська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ЄДРПОУ – 45204941, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Золота, 42. 
Відповідач: ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ЄДРПОУ – 44907200, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.
Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2026 року. 
  Суддя	  	 О.  І.  Ковальчук