ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 260/6882/25 пров. № А/857/40648/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
при секретарі судового засідання: Плесак М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року про забезпечення позову у справі № 260/6882/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу,
головуючий суддя першої інстанції – Микуляк П.П., час ухвалення – 15.10 год.,
місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного тексту – 19.09.2025
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, яким просить суд визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 06.06.2025.
19 вересня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 06.06.2025 до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.
Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно обтяжити поновлення порушених прав позивача.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року заяву про забезпечення позову – задоволено. Зупинено дію наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Закарпатській області за №249-НК/52 (по особовому складу) від 06.06.2025 «Про кадрові питання».
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає дану ухвалу безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що оскаржуваний наказ, дію якого зупинено ухвалою від 19.09.2025, видано у зв`язку із службовою необхідністю, яка виникла в результаті збройної агресії російської федерації. Наказ від 06.06.2025 покликаний забезпечити укомплектування аварійно-рятувального підрозділу Херсонської області особою керівного складу для належного виконання підрозділом дій за призначенням, зокрема з порятунку населення та захисту територій. Натомість не застосування заходів забезпечення позову не тягне за собою наслідки, які можуть бути більш негативними, аніж загроза для життя та здоров`я громадян, та неможливість на неї належним чином зреагувати у зв`язку з відсутністю належної комплектації керівного складу аварійно-рятувального підрозділу.
Таким чином при винесенні оскаржуваної ухвали судом порушено принцип співрозмірності, оскільки заходи забезпечення позову не є адекватні загрозам, які виникають внаслідок цього. 
Вважає, що незважаючи на наведене, суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. 
Ураховуючи вищенаведене просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та увалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі та просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд першої інстанції заву задовольнив з тих підстав, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Згідно статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Так, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №260/1499/18, від 17 червня 2020 року №380/930/20.
Згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Апеляційний суд заважує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Колегія суддів зазначає, що позивач до клопотання про забезпечення позову не додав належних, допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
В матеріалах справи також відсутні докази, які свідчать про очевидні ознаки протиправності оспорюваного рішення та порушення прав, свобод та інтересів товариства.
Як слідує з оскаржуваного наказу, дію якого зупинено ухвалою від 19.09.2025, такий видано у зв`язку із службовою необхідністю, яка виникла в результаті збройної агресії російської федерації. Наказ від 06.06.2025 покликаний забезпечити укомплектування аварійно-рятувального підрозділу Херсонської області особою керівного складу для належного виконання підрозділом дій за призначенням, зокрема з порятунку населення та захисту територій.
Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що не застосування заходів забезпечення позову не тягне за собою наслідки, які можуть бути більш негативними, аніж загроза для життя та здоров`я громадян, та неможливість на неї належним чином зреагувати у зв`язку з відсутністю належної комплектації керівного складу аварійно-рятувального підрозділу.
Отже, позивачем не наведено істотних обставин, належним чином не обґрунтовано та не подано разом із заявою про забезпечення позову, доказів на підтвердження того, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, а також доказів, які б свідчили про очевидну протиправність рішення відповідача. 
Також позивачем не не наведено доказів того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд висновує, що судом першої інстанції під час задоволення заяви про забезпечення позову не оцінено доводи заявника з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності та не встановлено ознак очевидної протиправності оскаржуваного наказу відповідача.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Вказані вище обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.
Суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке необхідно скасувати з підстав, визначених ст. 317 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року про забезпечення позову у справі № 260/6882/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Повний текст постанови складений та підписаний 19.03.2026 р. у зв`язку із перебуванням судді Ільчишин Н.В. у відпустці з 04.03.2026 р. 18.03.2026 р. включно.