Єдиний унікальний номер 728/3249/25 
Номер провадження 2/728/136/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 квітня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.
за участі секретарів судового засідання - Кулик Л.І., Петренко О.Г.
позивачки - ОСОБА_1 
представника позивачки - адвоката Рябка С.О. (у режимі відеоконференції)
представника відповідача - адвоката Костирко Ю.В. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

15.12.2025 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – Позивачка) до ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» (далі – Відповідач) про поновлення на роботі, яка мотивована тим, що приблизно з 02.01.2024 Позивачка працювала на посаді робітника з комплексного прибирання у ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» і виконувала свою роботу за адресою: м.Київ, проспект Науки, будинок №60 та №60А, однак трудовим договором не було передбачено визначеного графіка роботи (часу початку та закінчення робочого дня, перерв, вихідних днів); правила внутрішнього трудового розпорядку та посадова інструкція до відома Позивачки роботодавцем не доводилась; з жодними наказами, внутрішніми документами про графік роботи та з колективним договором Позивачку не ознайомлювали; фактичний режим роботи узгоджувався з керівництвом в усній формі; 27.10.2025 Позивачку викликала майстер ОСОБА_2 і попросила написати заяву про звільнення за власним бажанням, посилаючись на скарги жителів будинку на неналежне виконання Позивачкою трудових обов`язків, однак Позивачка відмовилась це робити, оскільки це не відповідало дійсності; 13.11.2025 Позивачка перебувала на роботі; 14.11.2025 Відповідач жодних претензій щодо відсутності на роботі Позивачці не висловлював, пояснень не витребовував; 17.11.2025 та 18.11.2025 Позивачка також перебувала на роботі, що вказує на те, що трудові відносини між сторонами тривали і Відповідач допускав Позивачку до виконання обов`язків та давав вказівки щодо прибирання; 14.11.2025 Позивачку було звільнено з вищевказаної посади за прогул 13.11.2025 та 14.11.2025 відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України; про своє звільнення Позивачка дізналася від іншого працівника 20.11.2025; у день звільнення вона копії наказу про звільнення та трудової книжки не отримувала, розрахунку при звільненні з нею проведено не було. При цьому, жодних трудових обов`язків Позивачка не порушувала; свою роботу виконувала належним чином. 

З огляду на вищевказані обставини, Позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить визнати незаконним та скасувати наказ №704-к від 14.11.2025 про її звільнення; поновити її на посаді робітника з комплексного прибирання в ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» та стягнути з Відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.11.2025 по 13.01.2026 в сумі 35407.26 грн. (без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів), а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2026 по день фактичного ухвалення рішення судом.

Згідно з ухвалою від 16.12.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано Позивачці та її представнику строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, згідно з ухвалою суду від 18.12.2025, вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні та призначено судовий розгляд на 14.01.2026.

14.01.2026 судом була прийнята заява представника Позивачки про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим розгляд справи відкладений до 04.02.2026.

У судовому засіданні 04.02.2026 було задоволено клопотання представника Позивачки про виклик свідків та витребування доказів, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 03.03.2026.

03.03.2026 у судовому засіданні була оголошена перерва до 07.04.2026 у зв`язку з неявкою у судове засідання свідків.

У судовому засіданні Позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. 
Окрім того, представник Позивачки додатково пояснив, що Позивачка з 2013 року працювала у Відповідача на різних посадах, у тому числі за суміщенням і була звільнена з 14.11.2025 за прогул, хоча не знала про це і продовжувала працювати; про своє звільнення Позивачка дізналася від майстра ОСОБА_3 20.11.2025; посадова інструкція, яку Відповідач надав суду стосується не тієї посади, яку займала Позивачка і вказану інструкцію Позивачка не підписувала; чіткого графіку прибирання у Позивачки не було; вона працювала у разі потреби, за планом роботи на місяць, який в усній формі доводився майстром; вказаний план постійно оновлювався; робоче місце Позивачки було у будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; 13.11.2025 Позивачка була на своєму робочому місці, а 14.11.2025 – не була, оскільки у цьому не було потреби, так як вона прибирала там всі попередні дні; 18.11.2025 Позивачка була на роботі, що вказує на те, що вона не була звільнена; прогулів Позивачка не здійснювала, працювала без зауважень; у вересні у неї з майстром виникла конфліктна ситуація, тому Позивачка звернулася до жителів будинку за колективним зверненням, яке надала суду; вважає, що Відповідачем порушена процедура звільнення Позивачки, а тому її вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Також, просив стягнути з Відповідача понесені Позивачкою судові витрати.
Представник Відповідача у судовому засіданні вимоги ОСОБА_1  не визнала у повному обсязі, підтримала доводи поданого на позов відзиву, які зводяться до того, що звільнення Позивачки проведено у відповідності до чинного законодавства; на момент звільнення Позивачка перебувала з Відповідачем у трудових відносинах як за основним місцем роботи ( АДРЕСА_1 ), так і на умовах внутрішнього сумісництва (проспект Науки,60); 14.11.2025 Позивачку було звільнено за прогул; разом з тим, Позивачка була відсутня на робочому місці не тільки 13.11.2025 та 14.11.2025, а й 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, що зафіксовано у відповідних актах та у табелі обліку робочого часу; 20.11.2025 від Позивачки на електронну пошту Відповідача надійшли дві фотокопії медичних довідок, виданих КНП «Київська міська клінічна лікарня №4» про відвідування ОСОБА_1 лікаря 05.11.2025 та 14.11.2025, однак печаток лікувального закладу вказані документи не містять і належним чином не доводять факту непрацездатності Позивачки; у посадовій інструкції, яка підписана Позивачкою визначено її обов`язки, перелік та періодичність робіт, що вказує на те, що Позивачка була обізнана про необхідність щоденної присутності на об`єкті та про конкретний перелік робіт, які не можуть бути виконані дистанційно; прогул за основним місцем роботи є підставою для припинення трудових відносин з Позивачкою згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, що також зумовило припинення трудових відносин за сумісництвом; наказ про звільнення був виданий у день останнього прогулу – 14.11.2025; 17.11.2025 Позивачка відмовилася підписувати акти про відсутність, жодної роботи у цей день не виконувала, вказівок не отримувала; 18.11.2025 біля будинку №60А близько 10:00 год. Позивачка розмовляла з жителями будинку і у критичній ситуації: під час аварії водопроводу, на прохання майстра принесла додаткові відра та ганчірки; 19.11.2025 у головному офісі Відповідача (вул.О.Пчілки,2) Позивачка відмовилась отримувати копію наказу про звільнення, тому він був вручений їй майстром ОСОБА_2 20.11.2025 під відеозапис; колективний відгук мешканців будинку не стосується предмета даного спору.
Окрім того, представник Відповідача у судовому засіданні пояснила, що робоче місце Позивачки було визначене у наказі про прийняття на роботу; посадовою інструкцією Позивачки передбачено обов`язки, виконання яких вимагають щоденну присутність на робочому місці; як правильно називається посада, яку займала Позивачка у Відповідача: робітник з комплексного прибирання чи робітник з комплексного прибирання та утримання території представник Відповідача точно сказати не може, однак припускає, що у наказі про прийняття на роботу та у наказі про звільнення допущено скорочення посади; Позивачка працює у Відповідача тривалий час і раніше назва посади у посадовій інструкції не викликала у неї запитань; копія трудового договору про роботу за основним місцем роботи з Позивачкою відсутня, вона прийнята на роботу згідно з відповідним наказом; трудовий договір є лише за місцем роботи за сумісництвом; розрахунок суми заробітку, який просить стягнути Позивачка представник Відповідача вважає неправильним, оскільки у ньому завищено кількість днів прогулу та неправомірно включено виплати за внутрішнім сумісництвом та за час перебування Позивачки у відпустці з 01.10.2025 по 24.10.2025.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4  пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_1 і добре знайома з Позивачкою, яка прибирає у будинку; також, їй відомо про конфлікт Позивачки та майстра, яка погрожувала звільнити Позивачку; свідок запевнила, що вона та інші мешканці будинку задоволені роботою Позивачки і збирали підписи на її підтримку; також свідку відомо, що 20.11.2025 майстер вручила Позивачці наказ про звільнення з 14.11.2025, однак 17.11.2025, 18.11.2025, 19.11.2025 та 20.11.2025 вона бачила Позивачку на робочому місці, зокрема, свідок пам`ятає, що 17.11.2025 Позивачка скаржилась їй на головний біль, вже наступного дня – 18.11.2025 Позивачці стало погано і свідок наполягла на виклику швидкої допомоги, також у вказану дату у будинку сталася аварія і Позивачка приносила відра та ганчірки; 19.11.2025 свідок також зустріла Позивачку при виході з будинку, яка повідомила, що її викликають у головний офіс, а 20.11.2025 свідок бачила Позивачку на першому поверсі будинку і остання показала їй документ про звільнення.
Свідок ОСОБА_5  у судовому засіданні пояснила, що вона також проживає в АДРЕСА_1 і їй відомо, що Позивачку, яка прибирала у будинку, звільнили з роботи за прогули з 14.11.2025, а наказ про звільнення майстер ОСОБА_6 вручила Позивачці 20.11.2025. Окрім того, свідок запевнила, що 13.11.2025 бачила Позивачку на робочому місці, коли зранку відводила дитину до школи; 18.11.2025 Позивачка прибирала у під`їзді будинку після аварії; 19.11.2025 ОСОБА_1 також здійснювала прибирання на поверхах будинку; 20.11.2025 свідок бачила, як у службовому приміщенні майстер вручала Позивачці якісь документи; згодом Позивачка повідомила їй, що то була копія наказу про її звільнення.
Заслухавши пояснення сторін та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що Відповідач – ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» є юридичною особою, що утворена та зареєстрована відповідно до закону, основним видом діяльності якої є 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (а.с.204-205).

Згідно з наказом директора ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» від 02.01.2023 №8-к, ОСОБА_1 було прийнято на посаду робітника з комплексного прибирання з 02.01.2023 на житловий будинок по АДРЕСА_1 з посадовим окладом 6700 грн., згідно штатного розкладу (а.с.58, 73).

Також, 01.01.2025 між сторонами у справі був укладений трудовий договір про роботу за сумісництвом, згідно з яким ОСОБА_1 , як працівник зобов`язується виконувати наступну роботу робітника з комплексного прибирання з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а Відповідач, як роботодавець, зобов`язується виплачувати встановлену цим договором заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання цієї роботи і які передбачені чинним в Україні трудовим законодавством, колективним договором, укладеним на підприємстві роботодавця та цим договором; місце роботи працівника є ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ МАЙСТЕР» м.Київ, вул.О.Пчілки,2; робоче місце працівника: м.Київ, проспект Науки,60 (а.с.75-76).

Вказаним договором визначені права та обов`язки сторін, згідно з якими, працівник, окрім іншого, зобов`язаний дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, що діють у роботодавця (а.с.75).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими директором ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» у вересні 2009 року, окрім іншого визначено основні обов`язки працівників, робочий час і час відпочинку, режим роботи: початок роботи – 09.00 год., закінчення роботи – 18.00 год. (а.с.84-89, 207-212).

Згідно з актами про відсутність на робочому місці від 05.11.2025, від 06.11.2025, від 07.11.2025 та від 13.11.2025, складених майстром ОСОБА_2 за участі мешканців будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , робітник комплексного прибирання ОСОБА_1 була відсутня на роботі цілий день без попередження причин її відсутності з 09:00 до 18:00 (а.с.34-37).

Також, майстер ОСОБА_2 за участі мешканців будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 склала ще один акт від 13.11.2025 про відсутність робітника комплексного прибирання ОСОБА_1 на роботі цілий день без попередження причин її відсутності з 09:00 до 18:00 (а.с.38).

Окрім того, згідно з двома актами про відсутність на робочому місці від 14.11.2025, складеними майстром ОСОБА_2 за участі мешканців будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , робітник комплексного прибирання ОСОБА_1 була відсутня на роботі цілий день без попередження причин її відсутності з 09:00 до 18:00 (а.с.39, 40).

З табелю обліку робочого часу за листопад 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці (прогул) 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, 13.11.2025 та 14.11.2025, як за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_1 , так і за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41).

З копій доповідних записок майстра дільниці пр.Науки ОСОБА_2 від 05.11.2025, від 06.11.2025, від 07.11.2025 від 13.11.2025 та від 14.11.2025, які подані на ім`я старшого інспектора відділу кадрів ТОВ «ЕК «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» Цвенгер С.М., вбачається, що майстер доводить до відома старшого інспектора, що у вищевказані дати робітник комплексного прибирання ОСОБА_1 не вийшла на роботу, заздалегідь не попередивши про свою відсутність. Як наслідок прибирання відбулося із запізненням. Просить звільнити ОСОБА_1 за прогул (а.с.42-46).
При цьому, додану до позовної заяви доповідну суд до уваги не бере, оскільки з неї не зрозуміло ким і коли виконаний даний документ, на ім`я кого він подавався (а.с.47).
Із копії заяви мешканця будинку АДРЕСА_1 – ОСОБА_7 від 03.11.2025 вбачається, що останній доводив до відома директора ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» претензії до роботи прибиральниці Сунки М.Д. (а.с.62).

При цьому, суд не бере до уваги копію заяви від 03.11.2025, яка також містить претензії до роботи ОСОБА_1 і подана на ім`я директора ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР», оскільки автор вказаної заяви себе не зазначив (а.с.61).

Разом з тим, виходячи із колективного відгуку жителів 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 , який датований 20.09.2025, прибиральниця службових приміщень ОСОБА_1 сумлінно та якісно виконує свої обов`язки (а.с.10-11).

Також, згідно з копією колективного звернення, датованого листопадом 2025 року, мешканці будинку АДРЕСА_1 просили директора замінити майстра ОСОБА_2 на іншого спеціаліста через неналежне виконання нею службових обов`язків (а.с.12-13).

З копій довідок №1955 та №2023, виданих лікарем КНП «Київська міська клінічна лікарня №4» ОСОБА_11 , які були направлені Позивачкою на електронну пошту Відповідача 20 листопада (рік не вказаний) вбачається, що 05.11.2025 та 14.11.2025 ОСОБА_1 зверталася до приймального відділення вказаного медичного закладу з приводу погіршення стану здоров`я (а.с.48, 49, 50).

Згідно з наказом директора ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» від 14.11.2025 №704-к, ОСОБА_1 було звільнено з посади робітника з комплексного прибирання з 14.11.2025, згідно ст.40 п.4 КЗпП України (прогул, не вихід на робоче місце без поважної причини). Підстава: акт про невихід на роботу від 13.11.2025; акт про невихід на роботу від 14.11.2025 (а.с.9, 59).

Також, судом встановлено, що відомості про трудові відносини осіб та проходження військової служби за листопад 2025 року подані Відповідачем до податкового органу за встановленою формою (а.с.60, 63-65). 

У посадовій (робочій) інструкції робітника з комплексного прибирання та утримання території, затвердженій директором ТОВ «Е.К. «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» 01.06.2008, окрім іншого, передбачені завдання та обов`язки, перелік та періодичність робіт, які виконує робітник з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями (а.с.51-57).

На титульній сторінці вказаної посадової інструкції у графі «з інструкцією ознайомлений» наявні два прізвища: ОСОБА_12 (підпис) та ОСОБА_1 (підпис). При цьому, Позивачка та її представник категорично заперечують належність Позивачці одного з вказаних підписів (а.с.51).

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який наданий суду представником Відповідача вбачається, що на ньому зафіксовані дві невстановлені особи, облич яких на відео не видно, імен не озвучено, дати відеозапису не зазначено, при цьому одна особа надає іншій вказівки, вручає якийсь документ, після чого особа, яка отримала документ говорить, що звернеться до суду.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Положеннями ст.24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, у тому числі при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.1 ст.29 КЗпП України, до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника зокрема про місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи; визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами; права та обов`язки, умови праці; правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.
Положення ч.3 ст.29 КЗпП України визначають, що ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом четвертим частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею.
У Постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №711/5593/21 зроблено висновок про те, що робочим місцем працівника вважається певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків.
Також, у Постанові Верховного Суду у справі №761/2353/20 зазначено, що відповідно до п.20 ч.1 ст.3 ЗУ "Про зайнятість населення", робоче місце - місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).
Положеннями ст.102-1 КЗпП України визначено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.
Отже, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина за наймом.
Згідно з пунктом 4 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (Постанова Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №761/30967/15-ц).
У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 у справі №278/1232/18 (провадження №61-19574св19) вказано, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.
Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі здійснюється виходячи з конкретних обставин та наданих сторонами доказів. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.
У даній справи встановлено, що Позивачка перебувала у трудових відносинах з Відповідачем, працюючи, як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, при цьому займала одну і ту ж посаду на двох різних об`єктах з двома різними робочими місцями: м.Київ, проспект Науки,60А – основне та м.Київ, проспект Науки, 60 – за сумісництвом.
Виходячи із позиції Відповідача, за прогул за основним місцем роботи, який мав місце 13.11.2025 та 14.11.2025 Позивачка була звільнена із займаної посади, що зумовило також звільнення її з посади, яку вона обіймала за сумісництвом.
У свою чергу, Позивачка заперечує свою відсутність на робочому місці 13.11.2025 та не заперечує свою відсутність 14.11.2025, при цьому вказує, що у прибиранні та її присутності на робочому місці потреби не було і такі умови та графік роботи були усно погоджені із роботодавцем при прийнятті на роботу.
У даному випадку судом взято до уваги, що трудовий договір за основним місцем роботи з визначеними умовами роботи, графіком, колом обов`язків тощо, який укладений між Позивачкою та роботодавцем суду не надано і, виходячи з пояснень представника Відповідача, такий договір у письмовому виді не укладався.
Доказів того, що до відома Позивачки Відповідачем належним чином були доведені Правила трудового розпорядку, графік роботи, перелік та періодичність робіт, які вона повинна була виконувати за основним місцем роботи, суду не надано, її твердження про те, що план роботи їй доводився у телефонному режимі і не вимагав постійної присутності на робочому місці, а обумовлювався потребою у прибирання, не спростовані.
При цьому, вказані доводи узгоджуються з поясненнями свідків, виходячи з яких у них, як у мешканців будинку, претензій до ОСОБА_1 з приводу прибирання не має.
Окрім того, у актах про відсутність Позивачки на робочому місці чітко не вказано за яким саме робочим місцем було виявлено її відсутність: проспект Науки,60А чи проспект Науки,60, у той час, як у табелі обліку робочого часу відображено її прогул за обома робочими місцями.
Додану до позовної заяви доповідну (а.с.47) суд до уваги не бере, оскільки з неї не зрозуміло ким і коли виконаний даний документ, на ім`я кого він подавався.
Також, суд не вважає такими, що вказують на належне доведення до відома Позивачки положень її посадової інструкції, оскільки надана суду посадова інструкція є Посадовою (робочою) інструкцією робітника з комплексного прибирання та утримання території, при цьому, вона визначає перелік та періодичність робіт, які повинен виконувати робітник з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями, тобто містить назву посади в різних інтерпретаціях, які різняться з назвою посади, на яку була прийнята Позивачка і з якої вона була звільнена (робітник з комплексного прибирання).
Окрім того, суду не надано доказів щодо того, коли Позивачка була ознайомлена з вказаною посадовою інструкцією: чи при прийнятті на роботу за основним місцем роботи чи за місцем роботи за сумісництвом.
Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 15.12.2010 у справі №6-20213св09, у справах у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. 
Встановлені у судовому засіданні обставини не вказують на дотримання Відповідачем вимог законодавства при звільненні Позивачки за прогул, оскільки причини поважності її відсутності на робочому місці, зокрема погодження плану роботи та періодичність присутності на робочому місці з майстром у телефонному режимі, належним чином роботодавцем не перевірені, а тому наказ про звільнення Позивачки підлягає скасуванню, а Позивачка – поновленню на посаді, з якої вона була звільнена згідно з вказаним наказом.
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Аналіз зазначених правових норм у їх системному зв`язку з положеннями ст.43 Конституції України та ст.240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Згідно з вимогами ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
За загальним правилом пункту 2 вказаного Порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Виходячи з положень п.3 вищевказаного Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Зокрема, положеннями п.4 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховується заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством).
При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Згідно з пунктом 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плати визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З наданої суду довідки про заробітну плату Позивачки встановлено, що двома останніми відпрацьованими місяцями перед звільненням є вересень 2025 року (відпрацьовано 22 робочих дні) та жовтень 2025 року (відпрацьовано 5 робочих днів).
У вересні 2025 року Позивачці було нараховано 24650.00 грн., а в жовтні 2025 року – 12404.11 грн. (а.с.72).
Позивачка та її представник у позовній заяві обрахували розмір середньоденної заробітної плати – 823.42 грн., виходячи із 45 робочих днів за два останні місяці роботи та суми заробітної плати за вказаний період – 37054.11 грн. (а.с.116).
Разом з тим, слід звернути увагу, що виходячи із розрахункових листів Позивачки за вказані місяці, її заробітна плата за вересень 2025 року складалась із окладу в сумі 8500.00 грн., трудової угоди (сумісникам) в сумі 14450.00 грн. та премії з затрат в сумі 1700.00 грн.; заробітна плата за жовтень 2025 року складалась із окладу в сумі 1847.83 грн., трудової угоди (сумісникам) – 2217.39 грн., відпустки чергової в сумі 7969.32 грн. та премії із затрат в сумі 369.57 грн. (а.с.91, 92).
Таким чином, при обчисленні середнього заробітку, відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, судом беруться до уваги виплати у виді посадового окладу та премій, у зв`язку з чим сума заробітку за вересень 2025 року, з якої обраховується середній заробіток становить 10200.00 грн., а за жовтень 2025 року – 2217.40 грн.
Враховуючи кількість відпрацьованих Позивачкою робочих днів у вересні 2025 року (22) та у жовтні 2025 року (5), середньоденна заробітна плата Позивачки у ці місяці становила 459.90 грн. ((2217.40 грн. + 10200.00 грн.):27 р.д.).
Станом на час розгляду справи вимушений прогул Позивачки становить 102 дні (листопад 2025 року - 10 днів, грудень 2025 року - 23, січень 2026 року - 22, лютий 2026 року - 20, березень 2026 року - 22, квітень 2026 року - 5), таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу Позивачки становить 46909.80 грн., який підлягає стягненню з Відповідача без врахування податків, зборів, обов`язкових платежів.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , зокрема, вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та про поновлення на посаді.
Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд не погоджується із сумою, яка на думку Позивачки та її представника підлягає стягненню, оскільки при проведенні обрахунку середнього заробітку, який викладений у позовній заяві було враховано суми виплат, які, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати не повинні бути враховані, у зв`язку з чим проведені неправильні обрахунки в сторону збільшення суми середньоденної заробітної плати і, як наслідок, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню.
У зв`язку із задоволенням вимоги позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 968.96 грн.
Що стосується розподілу судових витрат, понесених Позивачкою на правничу допомогу, то з огляду на відповідну заяву представника Позивачки щодо понесення таких витрат та відсутність на даний момент доказів такого понесення, суд приходить до висновку, що дане питання слід вирішити в порядку абз.2 ч.3 ст.259 ЦПК України у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті після виконання Позивачкою вимог абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України щодо надання доказів понесення судових витрат.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 265, 274, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» про поновлення на роботі – задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати наказ №704-К від 14.11.2025 про звільнення ОСОБА_1 з посади робітника комплексного прибирання.
Поновити ОСОБА_1 на посаді робітника комплексного прибирання у ТОВАРИСТВІ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР».
Стягнути з ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.11.2025 по 07.04.2026 у розмірі 46909 (сорок шість тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 80 коп., з відрахуванням податків, обов`язкових зборів та платежів.
У задоволенні іншої частини вимог позову – відмовити.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення заробітної плати в межах виплат за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судового збору 968 (дев`ятсот шістдесят вісім грн.) 96 коп.
Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу вирішити в порядку положень абзацу 2 ч.3 ст.259 ЦПК України у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті після виконання ОСОБА_1 вимог абзацу 2 ч.8 ст.141 ЦПК України щодо надання доказів понесення судових витрат.
Позивачка – ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 .

Відповідач – ТОВАРИСТВО з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР», 02129, м.Київ, вул.Олени Пчілки,2, код ЄДРПОУ – 35899928.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода