Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
11 березня 2026 року № 520/25112/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВЛК ЦВЛК ЗС України, оформлене у формі протоколу засідання №855 від 28.02.2024, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1973 р.н..
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України протиправно скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України: належним чином засвідчену копію протоколу ВЛК ЦВЛК ЗС України №855 від 28.02.2024, яким скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1973 р.н.; належним чином засвідчену копію запиту слідчого управління Головного управління національної поліції в Харківській області щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3 стосовно ОСОБА_1 , 1973 р.н..
Від представника Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки при прийнятті протокольного рішення ВЛК ЦВЛК ЗС України оформленого у формі протоколу засідання №855 від 28.02.2024 комісія діяла на підставі та в межах визначених законодавством повноважень та вичерпно дослідила медичну документацію на підставі якої було прийнято постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3.
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 38а гр. ІІ Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 (протокол №38/3 від 25.04.2022 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Як вбачається з відповідей на адвокатські запити вих. №598/4/10502 від 28.04.2025 та вих.№598/4/11090 від 05.05.2025 наданої Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України, на виконання підпунктів 1, 2 пункту 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 серпня 2023 року “Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, введеного в дію Указом Президента України від 12 вересня 2023 року № 576/2023, з урахуванням плану організації його виконання, схваленого на засіданні Кабінету Міністрів України 19 вересня 2023 року, ними проводяться перевірки постанов позаштатних постійно діючих ВЛК ТЦК та СП всіх рівнів.
За запитом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області, щодо правомірності прийняття постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 на військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1973 року народження, у ЦВЛК ЗС України розглянуто надану слідством медичну документацію.
Згідно протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України №855 від 28.02.2024, враховуючи невідповідність діагнозу зазначеного у довідці військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.04.2022 №38/3 вимогам пункту “а” статті 38 Пояснень щодо застосування Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 2 до Положення), прийнято постанову про скасування зазначеної постанови ВЛК.
Доказів направлення відповідачем зазначеної постанови позивачу матеріали справи не містять.
Також у відповідях на адвокатські запити вих №598/4/10502 від 28.04.2025 та вих.№598/4/11090 від 05.05.2025 зазначено, що відсутні підстави для надання представнику позивача копії протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України №855 від 28.02.2024, що в подальшому обумовило необхідність подання представником позивача до суду клопотання про витребування відповідного доказу. 
На виконання ухвали суду від 14.11.2025 про витребування доказів, відповідачем надано до суду копію протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України №855 від 28.02.2024, яким встановлено невідповідність діагнозу зазначеного у довідці військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.04.2022 №38/3 вимогам пункту «а» статті 38 Пояснень щодо застосування Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності військової служби, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 та скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.04.2022 №38/3 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Позивач, не погоджуючись з вищезазначеною постановою №855 від 28.02.2024, звернувся до суду з позовом. 
Суд, розглядаючи справу по суті заявленої позовної вимоги, виходив з такого. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402).
Положенням №402 врегульовано процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Так, відповідно до пунктів 1.2-1.3 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Основними завданнями військово-лікарської експертизи є: добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я; контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи; контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я (установи) та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи; надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, закладам охорони здоров`я (установам); визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням; проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи; підготовка кадрів для військово-лікарських комісій; формування висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) за формою, наведеною в додатку до Порядку забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) або з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 №321.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. (пункт 2.1. Положення).
Підпунктами 2.3.1., 2.3.3. пункту 2.3. Положення №402 передбачено, що ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України та на неї, окрім іншого, покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти), розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, а також прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
На виконання підпункту 2.3.4. пункту 2.3. Положення №402, ЦВЛК зокрема має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; а також розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 1.2. розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
За абзацом 2 підпункту «б» пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема: «Непридатний»: до військової служби з виключенням з військового обліку.
За пунктом 20.4 Положення №402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «обмежено придатний до військової служби».
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «обмежено придатний до військової служби»; «придатний до військової служби».
Крім того, 30.08.2023 Радою національної безпеки і оборони України було прийнято рішення, яке введено в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, згідно з яким, Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити утворення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, обласними, Київською міською та іншими державними адміністраціями, до сфери управління яких належать заклади охорони здоров`я, у складі яких функціонують медико-соціальні експертні комісії та військово-лікарські комісії, робочих груп із перевірки обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні.
На виконання цього рішення, у ЦВЛК Збройних Сил України було створено робочу групу, яка здійснює перевірку обґрунтованості постанов позаштатних військово-лікарських комісій щодо непридатності військовозобов`язаних до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану.
Отже, з наведених норм вбачається, що військово-лікарська експертиза є складовою механізму реалізації конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та здійснюється в порядку, визначеному Законом № 2232-XII і Положенням № 402. ВЛК та ЦВЛК наділені повноваженнями щодо проведення медичного огляду, визначення ступеня придатності до військової служби, встановлення причинного зв`язку захворювань і травм із проходженням служби, а також прийняття, перегляду та контролю відповідних постанов. ЦВЛК як керівний орган забезпечує організаційне та контрольне керівництво у сфері військово-лікарської експертизи, включно з правом перевірки, скасування чи затвердження рішень підпорядкованих ВЛК. Додатково, в умовах воєнного стану запроваджено механізм перевірки обґрунтованості постанов щодо непридатності до військової служби, що спрямований на забезпечення законності та належного публічного контролю у цій сфері.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, зокрема, як на підставу для скасування постанови ВЛК ЦВЛК ЗС України №855 від 28.02.2024, посилався на непроведення комісією його огляду та невитребуння медичної документації щодо анамнезу позивача, та на відсутність у розпорядженні комісії, на думку позивача, результатів його медичних обстежень. 
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 2.3.4. Положення №402 здійснення огляду та витребування від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткових даних для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи (за необхідності) є правом ЦВЛК, а не обов`язком.
Окрім того, зі змісту протоколу №855 від 28.02.2024, судом вбачається, що військово-лікарською комісією Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України при прийнятті оскаржуваної постанови було досліджено картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.04.2022 року; виписку з медичної карти амбулаторного хворого №851 від 08.02.2019 в державній установі «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева НАМК України»; та довідку ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.04.2022 року №38/3. 
Таким чином суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що ЦВЛК здійснено оцінку стану здоров`я позивача за відсутності медичної документації та без результатів клінічних обстежень, які підтверджували б діагноз, а відтак допущено комісією порушення Порядку №402 під час прийняття оскаржуваного рішення.
Так, приймаючи оскаржуване рішення військово-лікарська комісія Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України посилалася, на невідповідність попередньо встановленого діагнозу позивача у довідці ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.04.2022 року №38/3 вимогам пункту «а» статті 38 Пояснень щодо застосування Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності військової служби, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, зокрема, на необґрунтованість діагнозу, за відсутності даних інструментальних досліджень (ЕХО-КГ). 
Так, положення статті 38 Пояснень, визначають, що визначення стадії СН та/або стійкості порушення ритму та провідності проводиться після проведеного лікування та стабілізації клінічного стану. Оцінку стадії СН слід проводити з урахуванням наявності об`єктивних симптомів СН або об`єктивних доказів наявності дисфункції серця (систолічної та/або діастолічної) у стані спокою та результатів тестів з фізичним навантаженням (ВЕМ або тредміл-тест у ватах), а за неможливості їх виконання - дані 6-хвилинного тесту з ходьбою. Остаточний експертний діагноз СН може бути встановлений лише за результатами даних інструментального (насамперед ЕХО-КГ) дослідження. Порушення серцевого ритму та провідності повинні бути зафіксовані на ЕКГ, холтерівському моніторуванні ЕКГ, при функціональних пробах або електрофізіологічних дослідженнях. До стійких порушень ритму серця належать аритмії тривалістю більше 7 діб, які потребують антиаритмічної терапії та відновлюються після припинення лікування. До стійких порушень провідності належать постійні AV-блокади I та II ступенів, повні внутрішньошлуночкові блокади.
Пунктом «а» відповідної статті визначено перелік та медичну характеристику окремих патогенних станів серцево-судинної системи.
Суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суд у від 13.06.2018 №806/526/16.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного рішення, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Разом з цим, суд не позбавлений права надавати оцінку відповідності дій комісії регламентованим законодавством нормам.
Тому, оцінюючи дії ВЛК Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України під час прийняття постанови №855 від 28.02.2024, суд виходить з того, що комісія діяла в межах повноважень визначених Законом №2232-XII та Положенням №402, відповідно до яких комісія має право на перегляд, скасування та контроль щодо постанов підпорядкованих ВЛК. Суд зазначає, що рішення, ухвалене колегіальним органом ЦВКЛ, оформлено у вигляді протоколу засідання, що відповідає вимогам пункту 2.1 Положення №402. Також, матеріали справи свідчать, що при розгляді питання комісією було досліджено медичну документацію та здійснено аналіз тих відомостей, щодо стану здоров`я позивача, які перебували в її розпорядженні, що узгоджується з приписами пункту 2.3.4 Положення №402.
За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, судом не встановлено порушень Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України при прийнятті оскаржуваного рішення у вигляді протоколу ЦВЛК №855 від 28.02.2024, відтак відсутні підстави для його скасування.
Згідно із приписами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (вул. Госпітальна, буд. 16, м. Київ, 01133 ЄДРПОУ 08356179) про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 

Суддя Мельников Р.В.