Справа № 523/19827/25
Провадження №2-а/523/38/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. м. Одеса 

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючий суддя - Далеко К.О.,
за участю секретаря - Дяченко Т.С.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Панфілової І.І., 
представника ІНФОРМАЦІЯ_1 – Якименко І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, в залі суду №17, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи
15.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № R58351 від 04.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 через мобільний застосунок «Резерв+» дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його оголошено в розшук. Він працює на посаді водія, здійснює міжнародні автомобільні вантажні перевезення, у вересні 2025 року на момент коли у застосунку «Резерв» з`явилося сповіщення про розшук, він слідував за маршрутом, мав необхідність перетнути державний кордон, та для безперешкодного перетину кордону ним було сплачено 50% штрафу у розмірі 8 500 грн., після цього у застосунку «Резерв» з`явилося сповіщення про винесення оскаржуваної постанови. Позивач вважає винесену відносно нього постанову незаконною, оскільки: жодних викликів від відповідача з метою проходження ВЛК він не отримував; до категорії обмежено придатних до військової служби осіб позивач не належить, а відтак у нього відсутній був обов`язок проходити ВЛК в термін до 05.06.2025 року. З огляду на викладене, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. 
09.12.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_3 надав до суду Відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Обґрунтовано відзив тим, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно інформації з Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.02.2007 року, як військовозобов`язаний другої категорії загального військового обліку солдатів і сержантів запасу, за військово обліковою спеціальністю «956647 А». Підлягає призову на військову службу. В розшуку з 28.11.2025 року. Відомості про медичний огляд відсутні. Згідно інформації Групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягували.
25.12.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_3 надав до суду додаткові пояснення, якими повідомив, що з серпня по листопад 2025 року ОСОБА_1 декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності через електронний кабінет військовозобов`язаного. ОСОБА_1 звертався із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 в якій зазначав, що не оспорює допущене ним порушення, та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Зазначена заява подається особисто особою через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Позивач з 21.04.2024 року по теперішній час через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста не отримав направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, та не пройшов медичний огляд, з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
16 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15-денний строк для надання відзиву, призначено судове засідання.
30 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд клопотання про витребування доказів за відсутності позивача та його представника.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2025 року клопотання про витребування доказів у справі № 523/19827/25 задоволено, витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) належним чином завірені копії матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, зобов`язано керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 надати суду документи, що витребовуються, протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.
ІІІ. Позиції сторін.
У судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 – адвокат Панфілова І.І. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що позивач не є обмежено придатним до військової служби, а відтак у нього відсутній був обов`язок проходити ВЛК в термін до 05.06.2025 року. Оплата позивачем штрафу була обумовлена тим, що він працює на посаді водія, здійснює міжнародні автомобільні вантажні перевезення, коли у застосунку «Резерв» з`явилося сповіщення про розшук, він слідував за маршрутом, мав необхідність перетнути державний кордон, та для безперешкодного перетину кордону ним було сплачено 50% штрафу у розмірі 8 500 грн. При цьому, в резерві +, при оплаті, позивач навіть не бачив, за яке правопорушення його притягують, оскільки така інформація не висвітлюється в базі.
У судовому засіданні представник  ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, зазначив що позивач оплатив штраф, що і стало підставою винесення постанови за спрощеною процедурою, та унеможливлює наразі скасування оскаржуваної постанови. Крім того, позивач жодного разу не проходив ВЛК, що і стало підставою складення відносно нього постанови. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.
Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Судом встановлено, що Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № R58351 від 04.09.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Підставою прийняття постанови зазначено наступне:
- за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов ВЛК (п.2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частина 3 статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду".
Суд зазначає, що вказана норма пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-ІХ, зобов`язала осіб віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (до 15.02.2025) до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
В ході розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянином України у віці 35-ти років, згідно інформації з Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.02.2007 року, як військовозобов`язаний другої категорії загального військового обліку солдатів і сержантів запасу, за військово обліковою спеціальністю «956647 А». Підлягає призову на військову службу.
Суд виходить із того, що поняття придатності до військової служби поділяється на: придатний, непридатний та тимчасово непридатний. 
Статус “обмежено придатний” офіційно скасовано з 4 травня 2024 року відповідно до Закону України № 3621-IX. Рішення про придатність приймає військово-лікарська комісія (ВЛК) після медичного огляду.
Статус “обмежено придатний до військової служби” означав, що людина може проходити військову службу, але з певними обмеженнями. 
Суд констатує, що ОСОБА_1 ніколи не визнавався обмежено придатним, докази цьому в матеріалах справи відсутні, з огляду на викладене на нього не розповсюджувалися вимоги пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-ІХ, тау нього відсутній був обов`язок проходити ВЛК в термін саме до 05.06.2025 року.
При цьому, суд критично відноситься до доводів представника відповідача з приводу винесення постанови, у зв`язку із визнанням позивачем вини, та сплати штрафу, оскільки проставлення ОСОБА_1 галочки про не оспорення допущеного порушення, не нівелює обов`язок суб`єкта владних повноважень складати постанови за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана встановити склад правопорушення, яким згідно із ст. 9 КпАП України є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а також дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що правомірності прийнятого відносно позивача рішення суб`єктом владних повноважень не доведено і тверджень позивача не спростовано, суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КпАП України, а тому постанова № R58351 від 04.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, ч.3 ст. 210, 229, 242, 244 - 246, 286 КАС України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R58351 від 04.09.2025 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Провадження по адміністративній справі відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         К.О. Далеко