Справа № 453/1640/25
№ провадження 2/453/121/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого - судді Ясінського Ю.Є.
секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,- 
в с т а н о в и в :

25 вересня 2025 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачапро визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме на житловий будинок загальною площею 53,5 кв. м. (літера «А-1»), житловою площею 22.9 кв.м., з господарською будівлею – сарай (літера «Б», «В»), погріб (літера «Д»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області від 27 липня 2001 року у відповідності до актового запису № 10. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області від 05 серпня 2014 року у відповідності до актового запису № 15. 
Про родинні відносини позивача з померлими батьками свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , згідно якого батьками позивача ОСОБА_1 є батько ОСОБА_3 та матір ОСОБА_2 . 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку загальною площею - 53,5 кв.м., з господарською будівлею – сарай (літера «Б», «В»), погріб (літера «Д»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,
23 червня 2025 року позивачем було подано у Сколівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на вище вказаний житловий будинок із господарськими будівлями, що підтверджується листом завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. від 11 вересня 2025 року №534/01-16, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 10 грудня 2025 року з викликом сторін.
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті на 19 лютого 2026 року 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник позивача – адвокат Маципура Г.І. подала до суду заяву (вх.№2131 від 19 березня 2026 року) в якій просила розгляд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Славської селищної ради у судове засідання не з`явився. 18 листопада 2025 року надіслав на електрону адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області від 27 липня 2001 року у відповідності до актового запису № 10. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області від 05 серпня 2014 року у відповідності до актового запису № 15. 
Про родинні відносини позивача з померлими батьками свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого Сколівським рай бюро ЗАГС Львівської області від 02 квітня 1969 року, згідно якого батьками позивача ОСОБА_1 є батько ОСОБА_3 та матір ОСОБА_2 . 
Заповіту ОСОБА_2 на випадок своєї смерті не складала, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №81612870, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 23 червня 2025 року.
Згідно довідки, виданої адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Л. Кузьмін, вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті разом з ними був зареєстрований син ОСОБА_1 .
Згідно запису в погосподарській книзі №1 с. Волосянки, Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі та споруди АДРЕСА_1 , збудований 1938 року та рахуються гр. ОСОБА_3 . 
Із технічного паспорта на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_4 від 27 червня 2025 року №71, вбачається, що загальна площа житлового будинку (літера «А-1») , який розташований по АДРЕСА_1 , становить 53,5 кв.м, До нього відносяться господарські будівлі сарай Б, сарай В, погріб Д.
Згідно довідки від 07 червня 2025 року №115, виготовленого ФОП ОСОБА_4 , вказаний жилий будинок побудований в 1940 році та належав померлій ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживав за вище вказаною адресою. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 17138 гривні.
Відповідно до довідки Стрийського МБТІ №1500 від 20 червня 2020 року, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, загальною площею -53,5 кв.м., по АДРЕСА_1 .
Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_2 набула за життя право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , але за життя не оформила своїх спадкових прав.
Судом встановлено, що спадкоємцем відкритої спадщини є лише позивач.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220,1222,1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , подавши до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за наслідками подання якої було заведено спадкову справу №151/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.06.2025 року №81612901. 
Проте Сколівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив та не зареєстрував правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, про що свідчить лист Сколівської ДНК 11.09.2025 року№534/01-16,
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Аналізуючи норму даної статті суд приходить до висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вище наведене та те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними та підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим позов слід задоволити.
Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 95, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1258, 1261, 1268,1269,1272, 1296 ЦК України, суд, -

у х в а л и в

позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 53,5 кв.м. (літера «А-1»), житловою площею 22.9 кв.м., з господарською будівлею – сарай (літера «Б», «В»), погріб (літера «Д»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Славська селищна рада Стрийського району Львівської області (місце знаходження: Львівська область, Стрийський район, с-ще Славське, вул. Івасюка, 10).

Суддя Ю.Є. ЯСІНСЬКИЙ