Справа № 462/1890/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

у період часу з грудня 2025 року по лютий 2026 року, в тому числі 04.12.2025 р., 20.01.2026 р. та 27.01.2026 р., у приміщенні ліцею № 75 ім. Лесі Українки Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Караджича, 7, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 9-А класу, умисно вчинив боулінг (цькування) щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , учениці 8-Б класу, що полягало в багаторазовому психологічному насильстві з приниженням честі та гідності потерпілої, а саме:під час перерв у коридорах навчального закладу, на сходових клітках, поблизу кабінету географії, а також у місцях загального користування ліцею, де перебувала потерпіла, вигукував в присутності інших учасників освітнього процесу образливе прізвисько нецензурного характеру. Внаслідок зазначених дій потерпілій було завдано психологічних страждань, що проявилось у почутті сорому, страху, тривоги емоційної напруги та приниження, що негативно вплинуло на її психологічний стан та могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю. Вказані дії мали публічний характер, були спрямовані на приниження потерпілої, що відповідає типовим ознакам боулінгу визначеним ст. 1 Закону України «Про освіту». Своїми діями неповнолітній ОСОБА_2 порушив право потерпілої ОСОБА_3 на повагу до честі та гідності. 
У суді ОСОБА_1 , батько неповнолітнього ОСОБА_2 , у своїх поясненнях зазначив, що зі сином проведено виховну роботу щодо недопущення подібних випадків у майбутньому.
Розглянувши матеріали справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Статтею 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за боулінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосування засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
У відповідно до ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення діяння, передбачене частиною першої цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти років тягне накладення адміністративного стягнення на батьків або осіб, які їх замінюють.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 140207 від 26.02.2026 р., згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком є ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення; рапортом інспектора ВСОБ УПП у Львівській області І.Чорної від 26.02.2026р., в якому викладені обставини вчиненого правопорушення; протоколом №2 засідання комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування) у Ліцеї № 75 ім. Лесі Українки ЛМР від 11.02.2026 року, яким комісія встановила, що дана подія містить елементи боулінгу щодо ОСОБА_3 .
Наведене узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Таким чином, досліджені судом докази, які у своїй сукупності є достатніми, належними та допустимими для встановлення винуватості особи, відносної якої складений протокол, а тому враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Із врахуванням даних про особу ОСОБА_1 у сукупності із конкретними обставинами вчиненого адміністративного правопорушення, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлені, із врахуванням положень ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Керуючись ст. 23, 40-1, 173-4, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.