Справа № 127/41198/25
Провадження № 2/127/10083/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

07 квітня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
У позовній заяві зазначено, що 23 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 3348604017-124906, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1500,00 грн строком на 14 днів, а саме до 07 жовтня 2021 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитними коштами.
Позивач вказує, що укладення вказаного договору відбулося в електронній формі шляхом заповнення відповідачем відповідної заявки на веб-сайті кредитодавця, введення одноразового ідентифікатора (коду підтвердження), який використовувався як електронний підпис, а також зазначення реквізитів банківської картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Вказані дії, за твердженням позивача, свідчать про акцепт відповідачем умов договору та підтверджують факт його укладення.
Крім того, 15 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104097114, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. Умовами договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом, зокрема за зниженою ставкою та стандартною процентною ставкою у розмірі 5,0 % на день від фактичного залишку заборгованості у випадку прострочення виконання зобов`язань.
Позивач зазначає, що договір також укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця шляхом акцепту пропозиції та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який надсилався відповідачу на мобільний номер телефону.
Також 29 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 697759, відповідно до якого відповідачу було надано позику у розмірі 1000,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитними коштами після першого дня користування.
Зазначений договір, як вказує позивач, також укладено дистанційно в електронній формі шляхом акцепту оферти та підтвердження умов договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач зазначає, що на виконання умов вищевказаних договорів первісними кредиторами було в повному обсязі виконано свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, які були перераховані на банківські рахунки відповідача, що підтверджується відповідними платіжними документами.
Водночас відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.
Позивач також зазначає, що право вимоги за вказаними кредитними договорами перейшло до нього на підставі договорів відступлення права вимоги. Зокрема, права вимоги за договором № 3348604017-124906 були відступлені від ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору від 18.01.2022, а в подальшому – до ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору від 10.01.2023.
Аналогічно, права вимоги за договором № 104097114 були відступлені від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору від 30.11.2021, а згодом – до ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору від 10.01.2023.
Права вимоги за договором № 697759 були відступлені від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору від 25.01.2022, а в подальшому – до ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору від 10.01.2023.
Таким чином, позивач вважає, що він набув усіх прав первісних кредиторів у зобов`язаннях відповідача, у тому числі права вимоги щодо стягнення заборгованості.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за договором № 3348604017-124906 становить 10096,00 грн, за договором № 104097114 – 33212,00 грн, за договором № 697759 – 3418,46 грн.
Загальний розмір заборгованості за всіма договорами складає 46726,46 грн, з яких 6500,00 грн – основна сума боргу, 40208,00 грн – нараховані проценти, 16,00 грн – інфляційні втрати, 2,46 грн – три відсотки річних.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений при поданні позову, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн, понесення яких підтверджується відповідними доказами.
Позивач зазначає, що позов подано до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, оскільки він пред`явлений за місцем зареєстрованого проживання відповідача.
Також позивач просить здійснити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Представник позивача просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до наказу ДСА «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814, у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, складання внутрішнього опису здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.
Судом встановлено, що між відповідачем та первісними кредиторами виникли правовідносини, що випливають із кредитних договорів, укладених у серпні–вересні 2021 року, а саме: договору № 104097114 від 15.08.2021, договору № 697759 від 29.08.2021 та договору № 3348604017-124906 від 23.09.2021.
З наданих позивачем доказів убачається, що вказані договори укладені в електронній формі шляхом акцепту відповідачем пропозиції (оферти) кредитодавців через інформаційно-телекомунікаційні системи останніх, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій (у тому числі електронній) формі. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, та підписаний сторонами.
За змістом статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі, а використання одноразового ідентифікатора як електронного підпису є належним способом ідентифікації особи та прирівнюється до власноручного підпису.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладені між сторонами кредитні договори відповідають вимогам закону щодо форми правочину та є належними і допустимими доказами виникнення зобов`язальних правовідносин.
Судом встановлено, що на виконання умов зазначених договорів первісні кредитори надали відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 6500,00 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами перерахування коштів на банківські рахунки відповідача.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у розмірах і в строки, встановлені договором.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, у визначені договорами строки кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, що свідчить про порушення ним умов договорів.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Також судом встановлено, що право вимоги за вказаними кредитними договорами перейшло до позивача на підставі договорів відступлення права вимоги (факторингу), укладених між первісними кредиторами, ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач набув права вимоги за всіма трьома договорами, що підтверджується відповідними договорами відступлення права вимоги, а тому є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з даним позовом.
Суд також враховує положення статті 516 ЦК України, відповідно до яких заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, а неповідомлення боржника про таку заміну не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості відповідача за трьома кредитними договорами становить 46726,46 грн, що включає заборгованість за тілом кредиту, нараховані проценти, інфляційні втрати та три відсотки річних.
Оцінюючи наданий розрахунок, суд виходить з того, що відповідач не подав відзиву на позовну заяву, не надав суду доказів сплати заборгованості або заперечень щодо її розміру, а тому відповідно до статті 81 ЦПК України такі обставини вважаються доведеними позивачем.
Разом з тим, суд враховує правову природу процентів за користування кредитом та положення статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти річних, а також інфляційні втрати.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2422,40 грн - зі сплати судового збору.
Також, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 16000 гривень, понесення яких підтверджує договором про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, прайс-листом тарифів та послуг.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц.
Відповідач не заявляла клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність та безпідставність.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд вважає, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у цій справі, підтверджені належними та допустимими доказами, їх розмір у сумі 16000 грн є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд враховує принцип пропорційності задоволених вимог та керується при вирішенні процесуального питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, окрім положень ст.141 ЦПК України, також правовою позицією, закріпленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. 00 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід її стягнути.
Також суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати витрат на професійну допомогу в розмірі 16 000.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 204, 207, 526, 530, 536, 625, 628, 629, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 46726 (сорок шість тисяч сімсот двадцять шість) гривень 46 копійок, яка складається з: 6500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 40208,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами; 16,00 грн – інфляційні втрати; 2,46 грн – три відсотки річних. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідач, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники судового розгляду:
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306;
Відповідач ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду виготовлений 13.04.2026.

Суддя: