Справа № 753/12408/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2336/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року, ухвалене у м. Києві, у складі судді Комаревцевої Л.В., повний текст якого складено 18 серпня 2025 року, у справі № 753/12408/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ТОВ «Столичний Комфорт» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, за період з 01.01.2022 по 31.08.2024 у розмірі 9 951,57 грн., яка складається з: суми боргу за здійснення контрольно-пропускного режиму в розмірі 6 745,04 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 666,93 грн. та 3% річних у сумі 539,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а ТОВ «Столичний Комфорт» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування вказаного будинку згідно договору № 17/07-О/1-2 від 17.07.2019 на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та акту приймання передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування. Між ТОВ «Столичний Комфорт» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблюваних робіт №А-087/2 за умовами якого позивач зобов`язався забезпечити можливість проведення відповідачем внутрішніх санітарно-технічних, електромонтажних робіт, а також виконання внутрішніх опоряджувальних і оздоблювальних робіт в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 та відшкодовувати в повному об`ємі позивачу витрати за технічно-санітарне обслуговування вказаного будинку. ОСОБА_1 користується послугами, які надає ТОВ «Столичний Комфорт», але не сплачує за них, у зв`язку з чим ТОВ «Столичний Комфорт» і звернулося до суду з даним позовом. 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року позов ТОВ «Столичний комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Столичний комфорт» заборгованість за здійснення контрольно-пропускного режиму, з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 9 951,57 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн., судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Столичний комфорт» відмовити, а у разі неможливості ухвалити нове рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку загального позовного провадженні з викликом сторін. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Вважає, що справа не є простою та вимагала дослідження доказів, що можливо лише за участі сторін. Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відносини між сторонами врегульовані не типовим договором про надання житлово-комунальних послуг, а угодою про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт від 2019 року. Згідно з п. 5 вказаного договору, лише після отримання ним права власності на житлове приміщення, він протягом 10 днів зобов`язаний укласти договір на отримання житлово-комунальних послуг та відшкодовувати витрати на технічне утримання будинку й прибудинкової території. Тобто, до моменту реєстрації права власності він не міг бути стороною зобов`язань щодо сплати таких витрат. Порядок розрахунків та тарифи мали визначатися у Додатку № 2 до угоди, який позивачем суду не надано. Крім того, відсутні акти приймання-передачі послуг, первинні бухгалтерські документи, протоколи загальних зборів співвласників або інші документи, які б підтверджували фактичне надання та прийняття ним вказаних послуг. Також відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували як сам факт користування ним послугами, так і розмір заявленої до стягнення суми. Крім того, вважає, що «контрольно-пропускний режим» не є комунальною послугою. Встановлення та утримання шлагбауму не входить до переліку житлово-комунальних послугу розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Такі витрати можуть бути стягнуті лише у випадку існування окремого договору або рішення співвласників будинку. Також посилається на безпідставне стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не було надано підтверджуючих документів понесення таких витрат.
Адвокат Безсмертний О.О., який діє в інтересах ТОВ «Столичний комфорт», подав відзив на апеляційну скаргу. Просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 з 25.01.2021 року (а.с. 8).
ТОВ «Столичний комфорт» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 , згідно договору № 17/07-О/1-2 від 17.07.2019 на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та акту приймання передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування, акту приймання передачі та статуту, затвердженого протоколом № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Столичний комфорт» від 16.06.2011, відповідно до п. 2.2.1 предметом діяльності Товариства є, зокрема, постачання газу, постачання гарячої води, постачання електричної енергії, постачання питної води, постачання теплової енергії, постачання холодної води, водовідведення.
04.09.2019 між ТОВ «Столичний комфорт» (сторона - 1) та ОСОБА_1 (сторона - 2) укладено угоду про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблюваних робіт №А-087/2.
Відповідно до п.п. 1-3 угоди сторона - 1 зобов`язується забезпечити можливість проведення стороною - 2 внутрішніх санітарно-технічних, електромонтажних робіт, а також виконання внутрішніх опоряджувальних і оздоблювальних робіт в приміщенні за адресою: кв. АДРЕСА_3 .
Сторона - 2 зобов`язується відшкодувати в повному обсязі стороні 1 витрати за технічно-санітарне обслуговування вказаного будинку із розрахунку витрат на 1кв.м загальної площі квартири відповідно до додатку 1 даної угоди за витрати за електро -, тепло-, водопостачання та водовідведення, та здійснення контрольно-пропускного режиму.
Додатком до цієї угоди є Розрахунок ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком та перелік складових по Дніпровська набережна, 16-Г у відповідності до якого загальна вартість тарифу становить 8,97 грн. за 1 кв.м., де серед послуг значиться обслуговування систем диспетчеризації (а.с. 10).
Угода діє до укладення між сторонами типових договорів на утримання будинку та прибудинкових територій і житлово-комунальні послуги, а також після укладення прямих договорів з виконавцями послуг з електро-, тепло-, водопостачання та водовідведення (п. 5 Угоди).
В подальшому, між ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «Гардіан 9000» був укладений договір №2/08 про надання послуг з контрольно-пропускної роботи від 15.08.2022.
Також, між ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «Вартові 9000» був укладений договір №01/04/24-С-О про надання послуг з контрольно-пропускної роботи від 01.04.2024.
Згідно наказу №11/11 на підставі умов договору №2/08 від 15.08.2022 введено в дію з 01.09.2022 нову договірну ціну за послугу з компенсації (відшкодування) витрат на охорону в розмірі 230 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, борг ОСОБА_1 за спожиту послугу за період з 01.01.2022 по 31.08.2024 становить 9 951,57 грн., що складається з: суми боргу за здійснення контрольно-пропускного режиму 6 745,04 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 666,93 грн. та 3% річних у сумі 539,60 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Столичний комфорт».
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. 
Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.
Закон встановлює презумпцію власника майна нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані із зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей, тощо.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як було встановлено, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , надання послуг в якому з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі й здійснення контрольно-пропускного режиму, забезпечує ТОВ «Столичний комфорт». Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження неналежного надання ТОВ «Столичний комфорт» послуг, виконання ним зобов`язань по оплаті наданих послуг за здійснення контрольно-пропускного режиму в повному обсязі.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, відповідач не вносив у повному обсязі плату за отримані послуги. 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за здійснення контрольно-пропускного режиму 6 745,04 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 666,93 грн. та 3% річних у сумі 539,60 грн.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що «контрольно-пропускний режим» не є комунальною послугою в розумінні закону, оскільки сплата вказаної послуги передбачалась договором, що підписаний сторонами.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на відсутність підписаних договорів з ТОВ «Столичний комфорт», оскільки саме по собі непідписання ОСОБА_1 договорів з ТОВ «Столичний комфорт» не звільняє його від обов`язку оплати наданих послуг за здійснення контрольно-пропускного режиму. При цьому, як було зазначено, сплата за отримання вказаної послуги передбачалась угодою № А-087/2 від 04.09.2019 року, що підписаний сторонами.
Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що до моменту реєстрації права власності відповідач не міг бути стороною зобов`язань щодо сплати таких витрат, оскільки сама по собі відсутність реєстрації права власності за відповідачем на об`єкт нерухомого майна не звільняє його від обов`язку по оплаті послуг, які надавало ТОВ «Столичний комфорт». 
При цьому, як було зазначено, між ТОВ «Столичний комфорт» та відповідачем було укладено угоду № А-087/2 від 04.09.2019 року, де він значиться, як майбутній власник (інвестор). У п. 5 вказаної угоди визначено, що вона діє до укладення між сторонами типових договорів на утримання будинку та прибудинкових територій і житлово-комунальні послуги, а також після укладення прямих договорів з виконавцями послуг з електро-, тепло-, водопостачання та водовідведення. Матеріали справи не містять відомостей, що після оформлення права власності на квартиру, відповідачем були укладені типові договори з позивачем та/або прямі договори з виконавцями послуг. А відтак, права та обов`язки між сторонами регулюються угодою № А-087/2 від 04.09.2019 року.
У відповідності до оборотно-сальдової відомості по рахунку № НОМЕР_1 , за період з 31.01.2012 по 01.02.2025 року, заборгованість відповідача перед позивачем за здійснення контрольно-пропускного режиму за житлово-комунальні послуги становить 6 745,04 грн. - борг (а.с. 40-41).
Зі змісту вказаної відомості вбачається, що відповідач періодично вносив оплату за компенсацію послуг з охорони, що свідчить про визнання ним такого обов`язку. При цьому, відповідач не звертався до ТОВ «Столичний комфорт», як до надавача комунальних послуг, із заявами (повідомленнями) про непроживання у квартирі чи про бажання припинити отримання послуг (як повністю так і на певний період) тощо.
Відповідач не надав суду доказів на спростування наданих ТОВ «Столичний комфорт» розрахунків та не скористався своїм право на надання власних контррозрахунків заборгованості, які б, на його думку, відповідали дійсності.
Відповідно, колегія суддів критично ставиться до доводів ОСОБА_1 щодо недоведеності надання ТОВ «Столичний комфорт» таких послуг та розміру заборгованості. 
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставності відмови суду у задоволенні клопотання про переведення справи зі спрощеного позовного провадження в загальне, оскільки відповідно до пунктів 1, 2 частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи предмет позову та заявлену суму позовних вимог, справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження та підпадає під ознаки малозначної справи.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд першої інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів а також, надав сторонам строк для подачі заяв по суті спору. Тобто, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суд першої інстанції і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Столичний комфорт» витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу ТОВ «Столичний комфорт» у суді першої інстанції надавав адвокат Безсмертний О.О.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачці долучено копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1312896 від 01 січня 2024 року, детальний опис робіт.
Відтак, суд першої інстанції, враховуючи принципи розумності та пропорційності, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь ТОВ «Столичний комфорт» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 
У колегії суддів відсутні підстави вважати, що стягнута судом першої інстанції вартість витрат на правничу допомогу не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних ним робіт, а також вимогам розумності чи справедливості.
При цьому є безпідставними посилання відповідача на ненадання позивачем підтверджуючих документів понесення таких витрат, оскільки за змістом ст. 137 ЦПК України відсутність фактичної оплати витрат на правничу допомогу на момент подання заяви про їх відшкодування не є перешкодою для їх стягнення з іншої сторони.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді