Справа № 466/2770/26
Провадження № 2-о/466/181/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
у складі: головуючого судді Баєвої О.І.
секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.
з участю 
заявниці ОСОБА_1 
заінтересованої особи ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-
в с т а н о в и в :
31.03.2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить:
- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні розмови з постраждалою ОСОБА_1 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її строком на 6 (шість місяців).
Заяву обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 .
Заявниця стверджує, що протягом останніх місяців ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно неї. Зазначає, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу вчинення домашнього насильства, яке проявлялось і продовжує проявлятись у словесних образах, кривдах, погрозах, приниженні та залякуванні. Фізичне насильство проявляється у нанесенні побоїв і заподіянні тілесних ушкоджень. Відтак зазначає, що вказані обставини викликають у неї побоювання за свою безпеку. Раніше видані заборонні приписи та вжити поліцією заходи не мали і не мають жодного впливу, неправомірна поведінка кривдника не припиняється, у зв`язку з цим заявниця вимушена звернутись до суду.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити.
Заінтересована особа в судовому засіданні заяву заперечив та пояснив, що дійсно між ним за заявницею деколи бувають конфлікти, які в подальшому швидко минають. Крім того, жодних тілесних ушкоджень він їй не наносив, що бачили і працівники поліції, які приїжджали на виклик. Просив у задоволенні заяви відмовити.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до приписів ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.
Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України); батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»(п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 спільно проживають за адресою АДРЕСА_1 .
За фактом домашнього насильства відносно ОСОБА_1 на ОСОБА_2 складались відповідно адміністративні протоколи, зокрема:
- протокол серії ВАД №128789 від 10.12.2025 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 08.01.2026 року у справі №466/11956/25 за наслідками розгляду вказаного протоколу в суді ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності;
- протокол серії ВАД №134281 від 26.02.2026 року за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 26.03.2026 року у справі №466/1756/26 за наслідками розгляду вказаного протоколу в суді ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності;
- протокол серії ВАД №990300 від 09.03.2026 року за ч. 3 ст. 173-3 КУпАП. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 26.03.2026 року у справі №466/1901/26 за наслідками розгляду вказаного протоколу в суді ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
А відповідно до п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: подружжя, колишнє подружжя.
Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1, 2 ч. 1 ст.26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа, а у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.
Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_1 . Оскільки існує загроза продовження чи повторного вчинення насильства, настання тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та стверджуються зібраними у справі доказами, тому для попередження вчинення домашнього насильства, а також реального захисту і відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів постраждалої особи до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис у спосіб, зазначений заявником, так як такий відповідає переліку заходів тимчасового обмеження прав кривдника, визначеному у статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
За правилами частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд
у х в а л и в :
заяву задовольнити.
Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладення на нього обов`язків:
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або через третіх осіб в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні розмови з постраждалою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 6 (шість місяців);
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її строком на 6 (шість місяців).
Про видачу обмежувального припису повідомити працівників ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2026 року.
  Суддя	  	 О.  І.  Баєва