ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/651/26 Справа № 210/7141/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2026 року Кривий Ріг 

05.03.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Ільчука Д.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Постановою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2026р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Ільчуком Д.Ю. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_2 у судовому засіданні участь не приймав, повідомлення про дату, час та місце судового розгляду не отримував, у судовому засіданні не був присутнім, копію оскаржуваної постанови не отримував.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, є військовослужбовцем, відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 26.10.2025р. по 04.01.2026р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, тому вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними та вказаний строк підлягає поновленню.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Ільчуком Д.Ю., який в апеляційній скарзі: 
- зазначає, що матеріалами справи не було встановлено стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- вказує, що під час складення протоколу не було залучено свідків правопорушення, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП;
- вважає, що направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я є неналежним доказом, оскільки воно не оформлялося під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, акт огляду не складався;
- зазначає, що факт руху транспортного засобу під керуванням Саме ОСОБА_1 нічим не підтверджений, відповідний відеозапис відсутній, тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник Ільчук Д.Ю. повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, від захисника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі учасників провадження у зв`язку з неможливістю прибути до судового засідання ОСОБА_1 через його безпосередньою участю у бойових діях, та без участі захисника Ільчука Д.Ю., що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18.10.2025р. о 22:38 год. в м. Кривий Ріг, вул. Мистецька, 7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер та у лікаря нарколога КПНД ДОР відмовився на нагрудний відео реєстратор Motorola vb400 475157, 475636, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №487376 від 18.10.2025 року. 
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, якими є протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.10.2025р., згідно з яким огляд не проводився, ОСОБА_1 відмовився від підпису, рапортом працівника поліції щодо обставин справи.
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не може погодитись із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, неповно та необ`єктивно з`ясував фактичні обставини справи, що перешкодило суду першої інстанції вирішити їх в точній відповідності із законом.

При цьому, суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив недотримання судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, яке полягає у наступному.
Так відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції вжив заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, всі повідомлення були направлені до міста Кропивницького, вул. Сонячна, 35А.
Проте, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та вступної частини оскаржуваної постанови місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .
Слід звернути увагу, що на рекомендованому поштовому відправленні від 09.12.2025р. про призначення справи до розгляду на 19.12.2025р. (а.с. 13) міститься позначка, що вул. Сонячна 35а в м. Кропивницькй відсутня, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.
Таким чином слід вважати, що повідомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду не було направлено та вручено, та не могло бути йому вручено, тобто таке повідомлення слід вважати безадресним, а вимоги ст. 268 КУпАП недотриманими, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення 18.10.2025р. о 22:38 год. в м. Кривий Ріг, вул. Мистецька, 7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер та у лікаря нарколога на КПНД ДОР відмовився на нагрудний відео реєстратор Motorola vb400 475157, 475636, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 № 487376 від 18.10.2025 року. 

Суд апеляційної інстанції зазначає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ключовою ознакою наведеного адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом, а отже обов`язковому встановленню, крім іншого, підлягає саме вказана обставина.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи містять диск із відеозаписом, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, зафіксований на двох відео файлах, при їх дослідженні встановлено, що файл IMG_3729 містить факт руху транспортного засобу БМВ, проте особа водія не можлива для встановлення, при цьому пасажирське місце вільне.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу саме на вказану обставину – вільне переднє пасажирське місце, оскільки подальші події, які зафіксовані на відео файлах вказують, що працівники поліції при спілкуванні з пасажиром, та оголошення орієнтування на зниклу дівчинку, надають орієнтування саме пасажиру на передньому сидінні (файл Clip-0 час - 00:02:00). Оскільки пасажир – особа жіночої статі, одягнена у весільну сукню білого кольору, то після зупинки мала перебувати на передньому сидінні та її безумовно було б видно на передньому пасажирському сидінні. 
Також слід звернути увагу на другий файл IMG_3728, який містить факт руху транспортного засобу БМВ, проте особа водія також не можлива для ідентифікації, при цьому дата та часова позначка на файлі відсутні, що позбавляє можливості визнати вказаний доказ як достовірний та достатній у справі. 

Судом апеляційної інстанції при досліджені відеозапису файл Clip-0 встановлено, що він розпочинається з моменту, коли автомобіль БМВ X5 д.н.з. НОМЕР_1 перебуває біля під`їзду будинку, водій транспортного засобу не зафіксований, двигун автомобіля вимкнено, рух відсутній.
Як зафіксовано на відеозапису, працівник поліції повідомляє, що регістратори не працюють.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що посилання в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та в рапорті працівника поліції про зупинку транспортного засобу саме працівниками поліції не відповідає фактичним обставинам справи, та з відеозапису вбачається, як працівники поліції звернулися до ОСОБА_1 як до пересічного громадянина, а не як до водія. 

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спілкування працівників поліції з присутнім біля автомобіля ОСОБА_1 розпочалося з його інформування про наявне актуальне орієнтування про зниклу дівчинку, та вжиття працівниками поліції заходів інформування населення про вказану подію.
Після чого працівник поліції поцікавилися у ОСОБА_1 , чи є в автомобіля пасажири, для того щоб вказане орієнтування також оголосити і пасажирам.
ОСОБА_1 повідомив, що в автомобілі на перед ньому сидінні сидить дружина, після чого відчинив двері автомобіля та працівник поліції надав до відома орієнтування дружині ОСОБА_1 , побачивши при цьому, що жінка одягнена у весільну сукню. В розмові між ОСОБА_1 та працівниками поліції було з`ясовано, що в день події у ОСОБА_1 було весілля, з чим працівники поліції привітали ОСОБА_1 .
Після чого працівник поліції, відвів ОСОБА_1 в бік, та пошепки спитав, чи багато він випив. 
На думку суду апеляційної інстанції, така форма спілкування перебувала за межами офіційного спілкування, та не перебувала у взаємозв`язку із обставиною керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки неформальне спілкування спонукало ОСОБА_1 надати пояснення, які фактично суперечать вимогам ст. 63 Конституції України, а саме не свідчити проти себе. Таке право не було роз`яснено ОСОБА_1 та його дружині.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст. 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
На переконання суду апеляційної інстанції, вислови та вимоги працівника поліції повинні носити категоричний та чіткий характер, а не мати ознак здогадування. Пропонуючи ОСОБА_1 продуття газоаналізатора, працівник поліції зазначив, що не знає, чи покаже якийсь результат газоаналізатор, може більше від допустимої норми, а може й менше, що підтверджено відеозаписом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи з боку ОСОБА_1 були відсутні будь-які інші правопорушення, яки були виявлені працівниками поліції після вжитих превентивних заходів для висловлення вимоги огляду на стан сп`яніння, та вказана обставина утворилась тільки після з`ясування факту весілля ОСОБА_1 . 
На думку суду апеляційної інстанції, з`ясування працівниками поліції стану ОСОБА_1 у такий спосіб має ознаки провокування до визнання правопорушення шляхом неформального спілкування, під час якого особа беззаперечно мала право на мовчання. 
Важливою гарантією захисту прав і законних інтересів особи у кримінальному процесі є припис ч. 1 ст. 63 Конституції України щодо неприпустимості притягнення особи до відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, що означає право особи не давати таких показань або пояснень.
Конституція України не містить винятків як щодо принципу презумпції невинуватості, так і щодо права особи не давати показань або пояснень щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів. До того ж у ч. 2 ст. 64 Конституції України наголошується на неприпустимості обмеження низки прав і свобод, зокрема тих, що передбачені статтями 62, 63 Конституції України. (Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019)

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу на інші письмові докази, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення з точки зору їх достатності, достовірності та належності для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так до матеріалів справи долучений «Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів», який був покладений судом першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаний акт заповнений різними кольорами, що викликає сумнів його заповнення однією особою та в один час. Звання особи, яка склала вказаний протокол є неповним та нечітким для читання. (а.с. 3)

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на письмовий доказ, яким є направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».
Вказаний доказ також був покладений судом першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, проте судом першої інстанції не було звернуто увагу, що вказане направлення оформлено на іншу особу –   ОСОБА_3 , тобто не може бути прийнятий як належний доказ у справі (а.с.4)
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на рапорт працівника поліції щодо фактичних обставин справи, відповідно до якого на ОСОБА_1 було складено також і постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії ЕНА 5967415 за відсутність реєстраційного документу на автомобіль, проте вказана постанова у матеріалах справи відсутня. 

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутній належний достатній та допустимий доказ керування ним транспортним засобом, зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а сам по собі протокол не може бути єдиним доказом винуватості особи.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Таким чином доводи апеляційної скарги захисника є слушними підлягають задоволенню, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій з 13.04.2023р., що підтверджується копією відповідного посвідчення.
16.10.2023р. нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест».

Відповідно до службової характеристики військовослужбовець ОСОБА_1 займає посаду водія відділення забезпечення роти експлуатації та забезпечення безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення в/ч НОМЕР_2 .
Вимоги статутів ЗСУ знає добре, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, постійно вдосконалює свої фахові навички, проявляє ініціативу. Шанує честь та гідність товаришів по службі, в колективі користується повагою та авторитетом. Матеріальну частину технічних засобів знає та вміло використовує. Виявляє повагу до командирів та старших за військовим званням.
Має почесні нагрудні знаки Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест» № 2427 від 16.10.2023р. та відомчу заохочувальну відзнаку Національної гвардії України «за доблесну службу» № 229 від 25.10.2023р. 

Відповідно до довідки № 1534 від 17.02.2026р. про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 02.11.2022р. по 04.01.2026р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення ті інтересів держави і зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Ільчука Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити.

Постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя