ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14474/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.)
в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 19.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у невиконанні обов`язку щодо нарахування та виплати позивачці додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30 000грн за період 08.08.2024 по 12.09.2024 пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань);
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000,00 грн за період 08.08.2024 по 12.09.2024 пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка перебуває на військовій службі у Збройних Силах України. Під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , позивачка була відряджена для виконання спеціальних завдань із захисту держави до складу сил ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак позивачці не було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 30 000грн за період 08.08.2024 по 12.09.2024 позивачка вважає такі дії протиправними.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 – у задоволенні позову – відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що матеріалами справи не підтверджується, що позивачка залучалася до виконання бойових (спеціальних) завдань у період з 09.08.2024 по 12.10.2024 з виплатою додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. Зокрема, матеріали справи не місять журналів бойових дій (вахтовий журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було, як приклад, здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі із доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, тощо.
За таких обставин, суд першої інстанції не прийняв доводи позивача про те, що позивачці має бути нарахована і виплачена додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно відпрацьованого часу за місяць, оскільки вона перебувала у складі діючого угрупування військ (сил) сил оборони держави. Суд першої інстанції зазначив, що визначальною умовою для виплати такої додаткової винагороди є саме виконання бойових (спеціальних) завдань військовослужбовцем згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).
Не погодилася з рішенням суду першої інстанції позивачка, подала апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що суд першої інстанції не правильно витлумачив та застосував правові норми постанови КМУ №168 у системному зв`язку з Порядком виплати грошового забезпечення, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260. Зазначені акти встановлюють обов`язок держави забезпечити виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які фактично виконують бойові/спеціальні завдання у період здійснення заходів із забезпечення оборони держави, причому, виплата у розмірі 30000грн здійснюється щомісяця пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу згідно якого зазначено, що Постановою КМУ №168 закріплені загальні норми щодо нарахувань додаткової винагороди в розмірі 30000грн пропорційно в розрахунку на місяць. Вказує, що позивачка дійсно була направлена у відрядження до складу сил та засобів Центру ОТУ (оперативно-тактичного угрупування) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою виконання поставлених завдань, що підтверджується Витягом з наказу / по стройовій частині від 08.08.2024 №51. Виконання спеціальних і бойових завдань відповідачем позивачу не визначалися. Визначення бойових/спеціальних завдань та інформування про кількість днів участі в таких завданнях для нарахування відповідних виплат пропорційно дням участі належить до компетенції органів військового управління/ тимчасових органів військового управління, до яких направлені у відрядження військовослужбовці. На запит Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2025 №785/6166 надійшла відповідь ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 29.05.2025 № 545/ОТУ про відсутність інформації про перебування старшого солдата ОСОБА_1 в складі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 09.08.2024 по 12.10.2024.
На виконання ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів, учасники справи надали пояснення та докази.
Позивачка зазначає, що наявність наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2024 №51 про відрядження позивачки до складу сил і засобів Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є достатньою правовою підставою для реалізації механізму виплати відповідної щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30000грн.
Відповідач зазначає, що оскільки на запит Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2025 №785/6166 надійшла відповідь ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 29.05.2025 № 545/ОТУ про відсутність інформації про перебування старшого солдата ОСОБА_1 в складі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 09.08.2024 по 12.10.2024, то відсутні підстави для нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30000грн.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2024 №51, старший солдат ОСОБА_1 вибула у відрядження до складу сил та засобів Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 09.08.2024 до окремого розпорядження з метою виконання поставлених завдань.
У відповідь на запит Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2025 №785/6166 щодо виконання ОСОБА_1 завдань, оперативно-тактичне угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомило про відсутність інформації щодо перебування у складі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 09.08.2024 по 12.10.2024 військовослужбовця Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_1 в адміністративній групі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Відповідач вважає, що оскільки позивака не виконувала бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, за відсутності відповідного наказу та підтверджень, відсутні підстави для виплати додаткової винагороди за період з 08.08.2024 по 12.09.2024 у розмірі у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування їй додаткової винагороди за період з 08.08.2024 по 12.09.2024 у розмірі у розмірі 30000 гривень.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: 
посадовий оклад, оклад за військовим званням; 
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); 
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (Постанова №168, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023, № 836 від 09.08.2023, № 1001 від 15.09.2023, № 1162 від 07.11.2023, № 103 від 30.01.2024, № 419 від 12.04.2024, № 714 від 18.06.2024, № 1273 від 01.11.2024, № 1311 від 15.11.2024, № 77 від 24.01.2025, № 355 від 25.03.2025)
Згідно абзацу третьому пункту 1-1 Постанови №168, на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 1-2 встановлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За приписами пункту 2-1 Постанови №168, міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (Порядок №260).
За положенням пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 
підвищення посадового окладу; 
надбавки; 
доплати; 
винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; 
винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); 
премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 
винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Згідно пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: 
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); 
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; 
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; 
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, Міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.
Також, згідно пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
З огляду на викладене окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 є обов`язковим для врахування при вирішенні питання щодо виплати військовослужбовцям додаткової винагороди.
При цьому, окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 не вносить жодних змін до конструкції Постанови №168, а лише роз`яснює порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку №260 врегульовані розділом XXXIV.
Згідно п.2 Наказу №260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:
- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
При цьому, пунктом 4 розділу XXXIV Порядку №260 обумовлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку №260).
Разом з тим, додаткова винагорода, установлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 гривень виплачується на підставі наказу командира військової частини, військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що позивачка проходила військову службу в ВЧ НОМЕР_1 та у період 08.08.2024 по 12.09.2024 була відряджена до складу сил і засобів центру ISTAR оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання бойових (спеціальних завдань).
Однак, матеріалами справи підтверджується, що позивачка у період з 08.08.2024 по 12.09.2024 не перебувала/не прибула/була відсутньою у складі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », куди позивачка вибула у відрядження згідно наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2024 №51, а саме: до складу сил та засобів Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 09.08.2024 до окремого розпорядження з метою виконання поставлених завдань.
При цьому, відповідь на запит Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2025 №785/6166 щодо виконання ОСОБА_1 завдань, оперативно-тактичне угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомило про відсутність інформації щодо перебування у складі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 09.08.2024 по 12.10.2024 військовослужбовця Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого солдата ОСОБА_1 в адміністративній групі ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Отже, відсутні докази у справі, що у період з 08.08.2024 по 12.09.2024 позивачка виконувала будь-які бойові (спеціальні завдання).
Так, матеріалами справи не підтверджується, що позивач залучалася до виконання бойових (спеціальних) завдань у спірний період з 09.08.2024 по 12.10.2024 з виплатою додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. 
Зокрема, матеріали справи не місять журналів бойових дій (вахтовий журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було, як приклад, здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі із доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, тощо.
За таких обставин, спростовуються доводи позивачки, що їй має бути нарахована і виплачена додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно відпрацьованого часу за місяць, оскільки вона перебувала у складі діючого угрупування військ (сил) сил оборони держави, оскільки визначальною умовою для виплати такої додаткової винагороди є саме виконання бойових (спеціальних) завдань військовослужбовцем згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).
Слід зазначити, що наявність наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2024 №51 про відрядження позивачки до складу сил і засобів Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не є достатньою правовою підставою для реалізації виплати відповідної щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30000грн, оскільки матеріалами справи підтверджується, що у період з 09.08.2024 по 12.10.2024 на виконання наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2024 №51 про відрядження, позивачка не перебувала у складі сил і засобів Центру ISTAR ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та не виконувала відповідних бойових/спеціальних завдань.
Матеріали справи не містять доказів про залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), які дають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000грн.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.
При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 26.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко