Справа № 379/259/26  Провадження № 3/358/210/26   	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Богуслав 
Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., розглянувши матеріали, які направлені з Батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – невідомий, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст.173, 185 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В : 
З протоколу серії ВАД №330960 від 03.02.2026 р. вбачається, що 03.02.2026 р. о 23 год 00 хв гр. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. О.Василенка, 123А с. Медвин, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, шарпав за формений одяг, намагався вчинити бійку та на зауваження не реагував, чим вчинив дрібне хуліганство.
За вказані дії у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. 
Окрім того, з протоколу з протоколу серії ВАД № 330959 від 03.02.2026 вбачається, що 03.02.2026 р. о 23 год 00 хв гр. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. О.Василенка, 123А с. Медвин, здійснював злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме не припинив нецензурну лайку в громадському місці, шарпання за формений одяг та неодноразову вимогу принити правопорушення не реагував. 
За вказані дії у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ст.185 КУпАП. 
Постановою від 25.03.2026 вказані справи об`єднані в одне провадження.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомої причини, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Попри те, що особа не отримала або ухилилася від отримання судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Таким чином, особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. 
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.
Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 173 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб за вчинення дрібного хуліганства - тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, -
Стаття 185 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Суд вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст.185 КУпАП. 
Дослідив матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколами про адміністративне правопорушення, які складені у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять всі необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; 
- протоколом про адміністративне затримання АЗ № 111178 від 03.02.2026;
- диском із відеозаписом з нагрудної камери;
- іншими матеріалами справи.
Зібрані докази, на переконання суду, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, є належними та допустимими, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство, а також за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, вина особи доведена повністю.
За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким у даному випадку, зважаючи на санкції статтей, є правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відомості щодо особи ОСОБА_1 , ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 185 КУпАП у мінімальному розмірі, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 40-1, 173, 221 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_1  визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст.ст. 173, 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, в порядку ст.36 ч.2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень. (Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Кода банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА 308999980313010106000010750, Код класифікації доходів бюджету: 21081100). 
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір на користь Державної судової адміністрації України у сумі 665,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду. 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець