МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/7461/25 
Провадження № 2/210/589/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02 березня 2026 року        м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (з повідомленням) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботікс Дістрібьюшн» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2025 року адвокат Перепелиця Л.П. звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про захист прав споживачів та просила суд розірвати договір купівлі-продажу 07.07.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», в особі гіпермаркету ТОВ «Епіцентр», стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на користь ОСОБА_1 суму коштів, сплачених за договором в розмірі 123 994,72 гривень, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень та судові витрати покласти на рахунок відповідача.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 07 липня 2023 року в гіпермаркеті ТОВ «Епіцентр К» була придбана зарядна станція ECOFLOW Della Pro (DELTAPro-EU), вартість товару склала 128 994,72 грн. Розрахунок був проведений чотирма рівними частинами. Під час експлуатації станції, в період дії гарантійного строку, який становить 3 роки, позивачем були виявлені істотні недоліки, які унеможливлюють її використання за призначенням, зокрема, пристрій не заряджався. 13 березня 2024 року вказаний товар був переданий позивачем представнику відповідача згідно акту здачі-приймання для ремонту та усунення недоліків дефекту. При передачі товару був встановлений наступний стан: зовнішній вигляд станції: норма, без ушкоджень, запах горілої пластмаси, пристрій не заряджається помилка «overload «105»», сторонній запах горілої пластмаси, неможливо керувати через додаток. В порушення вимог п. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 днів з моменту отримання товару представниками продавця, його якість перевірена не була, додатковий термін перевірки товару для встановлення дефектів та їх подальшого усунення з позивачем узгоджені не були. Більше року товар позивачу не повернули, гарантійний ремонт не виконано, що дає підстави вважати про суттєвість виявлення продавцем недоліків та його неспроможність виправити наявні дефекти. 
Представник зазначає, що неодноразові усні звернення позивача до працівників магазину щодо вирішення зазначеного питання, у спосіб та строки визначені законом, були проігноровані. Декілька разів позивач був повідомлений про проведення ремонту та можливість забрати відремонтований товар. Позивач неодноразово приїздив до магазину, з метою забрати товар, однак щоразу він виявляв недоліки товару, а саме: приладом не можливо було користуватись через додаток, не працював wi fi, вимикався прилад не одразу. Після останнього відвідування гіпермаркету позивачем також було встановлені візуальні пошкодження товару які раніше згідно акту прийому-передачі були відсутні, зокрема у приладі були пошкоджені бокові ручки та кришка пристрою. 08 вересня 2025 року на адресу відповідача та до гіпермаркету де безпосередньо був придбаний товар, позивачем було направлено офіційну заяву-претензію, в якій посилаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» повідомив про розірвання договору купівлі-продажу та вимагав в невідкладному порядку повернути сплачені кошти за неякісний товар. Претензія позивач була залишена без відповіді, кошти не були повернуті, у зв`язку з чим, посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» представник позивача в інтересах позивача звернулась до суду з вказаним позовом.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 25 листопада 2025 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
17 грудня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника Товариства з обмеженою відповідальність «Епіцентр К» Михайлишина П.Й., в якому останній зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Так, щодо заявлених позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу від 07.07.2023 представник відповідача зазначив, що дійсно 13 березня 2024 року зарядна станція придбана позивачем, була передано до гіперамркету «Епіцентр К» згідно акту здачі-приймання для встановлення причин втрати якості товару та, у випадку їх виявлення, усунення недоліків. Товар був прийнятий у наступній комплектації: пакування, зарядна станція, кабель 220, інструкція, в п. 8 Акту здачі-приймання від 13.03.2024 було зазначено, що покупець погоджується з тим, що у випадку відсутності запчастин для ремонту, він погоджується на подовження строку ремонту до надходження запчастин. Таким чином, для проведення діагностики товару, з метою виявлення недоліку, станцію було направлено з гіпермаркету «Епіцентр К» м. Кривий Ріг до авторизованого сервісного центру ECOFLOW в м. Київ. 
У подальшому, 15.03.2024 року авторизованим сервісним центром виробника було видано Акт технічного стану обладнання до Замовлення № 11445 відповідно до якого в ході діагностики було виявлено несправні транзистори та інші компоненти на модулі інвертора (PSDS). Ознак стороннього втручання та потрапляння вологи не виявлено. Виробник погодив гарантійну заміну PSDS модуля, яку відповідно було виконано. Проведено повне функціональне тестування. Станція працює справно, свої функції виконує в повному обсязі. 
21 березня 2024 року станція була повернута до гіпермаркету та позивачу, в телефонному режимі, було повідомлено про усунення заявленого недоліку товару та можливість його отримання в гіпермаркеті. Позивач прийшов до гіпермаркету для того щоб забрати товар, та повідомив, в усній формі, що не може підключити станцію по Wi-Fi та Bluetooth.Так як діагностику зарядних станцій ECOFLOW, з метою виявлення недоліку, проводить виключно авторизований сервісний центр ECOFLOW в м. Київ, за погодженням з позивачем, зарядну станцію направили на діагностику заявленого недоліку - «не підключається станція по Wi-Fi та Bluetooth». Позивач не відмовлявся ні від діагностики та від усунення недоліку товару, не вимагав заміни товару або повернення коштів. Даний недолік не заявлявся покупцем при первинному зверненні, не перевірявся сервісним центром виробника і не є повторним. Виникнення повторного недоліку передбачає, що такий самий недолік з`являється знову після передання товару в користування споживачу і після його усунення. 
03 квітня 2024 року сервісним центром було видано Акт технічного стану обладнання до Замовлення №11445/1 про те, що виконано примусове перепрограмування сервісною прошивкою з послідуючим оновленням. Тести пройдено, станція працює справно. Після надходження станції до гіпермаркету 08 квітня 2024 року, позивачу в телефонному режимі було повідомлено що станція знаходиться в робочому стані в гіпермаркеті та про можливість її отримання. Після чого позивач приїхав до гіпермаркету перевірив те, що станція знаходиться в робочому стані і повідомив що забере її пізніше, коли вирішить питання з автомобілем. З того часу позивач станцію не забрав. На неодноразові дзвінки представників гіпермаркету не реагує, а згодом взагалі перестав відповідати. 
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не доведено факт існування істотного недоліку придбаного товару. Той недолік, про який було зазначено в Акті прийому-передачі товару від 13.03.2025 року, усунутий 15.03.2024 року, недолік про який заявляв позивач в усній формі, усунутий 03.04.2025 року, таким чином, всі заявлені позивачем недоліки зарядної станції ECOFLOW Della Pro (DELTAPro-EU) були усунуті в передбачений законом строк, про що позивач був повідомлений, а тому посилання позивача на існування істотного недоліку у товарі є повністю надуманими. Матеріали справи не містять доказів наявності істотного недоліку проданого товару та доказів неправомірних дій ТОВ «Епіцентр К», як і доказів спричинення моральної шкоди. 
Крім того, представник відповідача посилаючись на вимоги ст. 256, 261 та 681 ЦК України вказував, що позивачем пропущено встановлений законом річний строк на звернення до суду з вказаним позовом.
17 грудня 2025 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Епіцентр К» Михайлишин П.Й. звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Роботік Дістрібьюшн».
19 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивача на адресу суду надійшли пояснення на відзив, в яких представник зазначила, що аналізуючи акти, які надані представник відповідача, можна стверджувати, що для усунення першого дефекту було проведено гарантійну заміну цілого модуля, після проведення ремонту недолік проявлявся повторно, зокрема станція втратила можливість підключення через Wi-Fi та Bluetooth, що унеможливлює повноцінне використання товару за його призначенням. На думку представника позивача, зазначене свідчить про наявність істотного недоліку товару, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Після другого ремонту, станція знову мала недоліки в роботі та механічні пошкодження: подряпана верхня кришка корпусу, погнути ручки для перенесення, пошкодження зовнішнього вигляду, якого не було до передачі товару в сервісний центр. На усні зауваження працівники гіпермаркету самовільно замінили оригінальну кришку станції на кришку від муляжа, без погодження позивача та без належного документального підтвердження, при цьому було пошкоджено пломбу Ecoflow, в такому вигляді позивач відмовився забирати станцію з гіпермаркету.
Стосовно тверджень представника відповідача про пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом представник посилаючись на п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України та Закон України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України» від 04 вересня 2025 року, звернення позивача до суду в грудні 2025 року з вказаним позовом є абсолютно чинним. 
23 грудня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача, в яких останній зазначив, що дефект виявлений 03.04.2024 є новим, а не повторним, посилаючись на вимоги п. 12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказував, що позивачем не надано доказів наявності ознак істотного недоліку товару. В поясненні позивач вже пояснює мотиви того, що він не забирає зарядну станцію наявністю подряпин верхньої кришки корпусу, погнутими ручками для перенесення, пошкодження зовнішнього вигляду. Вказані відомості, не зазначались позивачем у позовний заяві та жодного доказу на підтвердження своїх доводів не надано. Зарядна станція була у користуванні позивача з 07.07.2023 по 13.03.2024 і була не нова. Товар приймається від споживача до продавця на ремонт при відсутності недоліку який може викликати несправність та приймається також при різних косметичних дефектах типу подряпин та погнутих ручок. І вище визначене немає жодного відношення до істотного недоліку товару, який робить неможливим його використання за призначенням. 
Також позивач зазначає, що станція була відправлена до сервісного центру третій раз. Але не зазначає ким саме вона була відправлена і цей «новий» факт також не зазначався позивачем в позовній заяві і нічим не підтверджений. Відповідач не відправляв більше зарядну станцію позивача до сервісного центру, так як на це немає жодних підстав. 
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Роботік Дістрібьюшн».
19 лютого 2026 року на адресу надійшли заперечення представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботік Дістрібьюшен» Гусєва М.Ф., в яких останній зазначив, що зарядна станція, придбана Позивачем, не має істотних недоліків у розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів». Адже виявлені ним недоліки були усунуті уповноваженим Товариством сервісним центром (фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ) після отримання зарядної станції від ТОВ «Епіцентр К». За результатами першого звернення: запах горілої пластмаси, помилка 105, не заряджається, не керується з додатку, сервісним центром була проведена діагностика зарядної станції, встановлено несправність PSDR модуля, що є гарантійним випадком, та відповідно проведена гарантійна заміна модуля та повне функціональне тестування, що підтверджується Актом технічного стану обладнання № 11445 від 15.03.2024. Станція передана у придатному для використання за призначенням стані через перевізника НОВА ПОШТА (ТТН 20400382592527). Даний недолік не є істотним, адже його було усунено, а зарядна станція після проведення гарантійного ремонту не стала суттєво іншою, ніж це передбачено характеристиками заводу-виробника. Відповідно до даних ТТН Відповідач отримав зарядну станцію 20.03.2024 без зауважень до її роботи та зовнішнього вигляду. Період усунення недоліків не перевищив 14 календарних днів. 
При першому зверненні такі недоліки як «не підключається по Bluetooth або/ та не працює Wi-Fi» ні Відповідачем, ні Позивачем при зверненні до сервісного центру не заявлялись. Також, як вбачається з позовної заяви, у спілкуванні із Відповідачем Позивач не заперечував щодо тієї обставини, що недоліки, визначені в Акті приймання-передачі від 13.03.2024 зарядної станції, не усунені, а стверджував, що є інші недоліки, які не є тотожним заявленим позивачем в Акті здачі-приймання від 13.03.2024. За результатами повторного звернення відповідача сервісним центром виконано перепрограмування та оновлення, що підтверджується Актом технічного стану обладнання № 11445/1 від 03.04.2024. Такі дії (перепрограмування та оновлення) не потребують втручання у конструктів зарядної станції чи заміни комплектуючих або складових частин чи елементів. А наявність такого недоліку як не підключається по блютуз, при спробі підключити вай-фай видає помилку «Підключення не вдалось» не робить зарядну станцію суттєво іншою, адже навіть за наявності даного недоліку, станція в повному обсязі придатна до використання за призначенням Станція передана Відповідачу у придатному для використання за призначенням стані через перевізника НОВА ПОШТА (ТТН 20400382592527). Відповідно до даних ТТН 20400385460293 Відповідач отримав станцію 08.04.2024 без зауважень як до її роботи, так і до її зовнішнього вигляду. Період усунення недоліків не перевищив 14 календарних днів. Таким чином сервісний центр в повному обсязі та у строки, встановлені чинним законодавством, виконав умови гарантійних ремонтів зарядної станції Позивача та передав Відповідачу зарядну станцію у стані, придатному для використання за призначенням. А тому, твердження позивача про те, що гарантійні ремонти зарядної станції взагалі не проводились, не відповідають дійсності та не підтверджені належними та достатніми доказами. Інших звернень як відповідача, так і від позивача ні до третьої особи, ні до сервісного центру щодо зарядної станції позивача в подальшому не надходило. Про факт, що зарядна станція перебуває у відповідача, третій особі стало відомо із змісту матеріалів даної судової справи після залучення як третьої особи на стороні відповідача. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункти 1, 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору .
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті першої Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція – будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
За своїм правовим визначенням договір купівлі-продажу є угодою між учасниками цивільних відносин, за умовами якої відбувається обмін товару на гроші. Предметом договору купівлі-продажу може бути як майно, так і майнові права. Якщо вартість предмету договору купівлі-продажу перевищує у двадцять разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, то такий договір за участі фізичної особи має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами (стаття 208 ЦК України).
Моментом укладення договору купівлі-продажу є досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а саме щодо предмета та ціни. Підставою для розірвання договору купівлі-продажу за рішенням суду є істотне порушення однією з сторін умов договору, внаслідок чого інша сторона втрачає можливість отримати бажаний результат угоди.
Порядок надання суб`єктами господарювання послуг фізичним особам для задоволення їх потреб врегульовано законом про захист прав споживачів. Споживач має право на належну якість послуги відповідно до укладеного сторонами договору. Якщо виконавець не виконує зобов`язання за договором або виконує його неналежним чином, то споживач вправі відмовитися від договору, а також вимагати сплату неустойки та відшкодування збитків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 липня 2023 року придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» зарядну станцію ECOFLOW Della Pro (DELTAPro-EU), вартість товару склала 128 994,72 грн. Розрахунок був проведений чотирма рівними частинами, що підтверджується квитанціями від 07.07.2023 та видатковими накладними Ррз/КR-0042460 від 07.07.2023, Ррз/КR-0042461 від 07.07.2023, Ррз/КR-0042463 від 07.07.2023, Ррз/КR-0042465 від 07.07.2023.
Обставини укладення вказаного договору купівлі-продажу по справі ніким не оспорюються.
Згідно з ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені як статтею 678 ЦК України, так і статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за змістом яких, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Згідно з п. 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Тобто, тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок, що:
«принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів слід віднести, у тому числі, виникнення недоліку (неналежної якості) послуги, завдання споживачеві шкоди внаслідок недоліків (неналежної якості) послуги, причини виникнення цих недоліків і вина виконавця.
Саме на споживача покладається обов`язок довести факти неналежної якості послуги та завдання йому шкоди. В свою чергу, тягар доказування причин виникнення недоліку послуги та відсутності вини виконавця покладається на останнього.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до Акту здачі-приймання від 13.03.2024 року, була прийнята зарядна станція ECOFLOW Della Pro (DELTAPro-EU) заводський № DCEBZ8ZEA210595, виявлений наступний стан зовнішнього вигляду: норма, без ушкоджень, запах горілої пластмаси, не заряджається, помилка «overload «105», сторонній запах «горіла пластмаса», через додаток не можливо керувати (п. 1). Товар був прийнятий у наступній комплектації: пакування, зарядна станція, кабель 220, інструкція (п. 3) Відповідно до пункту 8 Акту здачі-приймання від 13.03.2024, покупець погоджується з тим, що у випадку відсутності запчастин для ремонту, він погоджується на подовження строку ремонту до надходження запчастин. Таким чином, для проведення діагностики товару, з метою виявлення недоліку, станцію було направлено з гіпермаркету «Епіцентр К» м. Кривий Ріг до авторизованого сервісного центру ECOFLOW в м. Київ. 
21 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Роботікс Дістрібьюшн» було укладено Договір поставки №32331, відповідно до п. 3.1 якого, одиниці вимірювання товару, його асортимент/номенклатура за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, визначається Специфікацією за згодою сторін.
Відповідно до Специфікації до Договору поставки №32331 від 21.04.2023, в переліку наявна зарядна станція ECOFLOW Della Pro (DELTAPro-EU) заводський № DCEBZ8ZEA210595.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Згідно з абзацом другим вказаної частини цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
За приписами частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Як передбачено частиною дев`ятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.
10 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Роботік Дістрібьюшн» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений Договір №10/11на організацію авторизованого сервісного центру «EcoFlow», відповідно до п. 1.1 якого на умовах цього договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання власниками та/або залучення силами виконувати роботи з гарантійного ремонту продукції ТМ EcoFlow.
Відповідно до Акта технічного стану обладнання до Замовлення № 11445 від15.03.2024 року виданого ФОП ОСОБА_2 , в графі наявні недоліків, заявлених споживачем (замовником): при прийманні помилка overioad 105 та блимає 50Hz,зі слів клієнтів, пішов запах горілої пластмаси, не заряджається, не керується з додатку. Авторизованим сервісним центром виробника в ході діагностики було виявлено несправні транзистори та інші компоненти на модулі інвертора (PSDS). Ознак стороннього втручання та потрапляння вологи не виявлено. Виробник погодив гарантійну заміну PSDS модуля, яку відповідно було виконано. Проведено повне функціональне тестування. Станція працює справно, свої функції виконує в повному обсязі. 
21 березня 2024 року станція була повернута до гіпермаркету, що підтверджується експрес-накладною №20400382592527 від 20.03.2024.
Позивач не заперечує факту сповіщення його про повернення товару після гарантійного ремонту в телефонному режимі.
Відповідно до Акта технічного стану обладнання до Замовлення № 11445/1 від03.04.2024, виданого ФОП ОСОБА_2 , в графі наявні недоліків, заявлених споживачем (замовником): не підключається по блютуз, при спробі підключення по вай-фай – видає помилку «Підключення не вдалося». Виконано примусове перепрограмування сервісною прошивкою з послідуючим оновленням. Тести пройдено, станція працює справно.
08 квітня 2024 року станція була повернута до гіпермаркету, що підтверджується експрес-накладною №20400385460293 від 20.03.2024.
Звертаючись до суду з вказаним позов позивач зазначив, що після гарантійного ремонту у приладі були пошкодженні бокові ручки та кришка пристрою. 
Однак, будь-яких доказів про наявність вказаних дефектів зарядної станції, таких як пошкодження бокових ручок та кришки приладу - матеріали справи не містять.
Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17, від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17, від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16, від 26 лютого 2025 року у справі № 619/3972/21 (провадження № 61-5655св24).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2012 року у справі № 23/236 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц (провадження № 14-84цс18), обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника.
Недолік товару, які ніби то виявлений позивачем при огляді, у вигляді пошкодження бокових ручок та кришки приладу, не підтверджують той факт, що ці недоліки є істотними, тобто такими, що які роблять неможливим чи недопустимим використання товарів відповідно до їх цільового призначення, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця), після їх усунення проявляються знову з незалежних від споживача причин і при цьому, їх або взагалі не можна усунути, або їх усунення потребує понад 14 календарних днів, або вони роблять товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Таким чином позивач не надав доказів того, що недоліки товару – пошкодження бокових ручок та кришки приладу взагалі були наявні. Водночас, згідно з актів технічного стану обладнання до Замовлення №11455 від 15.03.2024 та № 11445/1 від03.04.2024 року, встановлено, що про такий дефект як пошкодження зовнішнього вигляду пристрою не було заявлено.
Беручи до уваги те, що позивач не довів належними та допустимими доказами існування обставин, на котрі посилається у позовній заяві, у зв`язку із чим відсутні підстави для розірвання договору, стягнення здійсненого платежу.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження наявності істотних недоліків зарядної станції, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботікс Дістрібьюшн» про захист прав споживачів – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович